# Alberto Ascari

### Z Wikipedie, otevřené encyklopedie

Tato biografie potřebuje úpravy. Můžete Wikipedii pomoci tím, že ji vhodně vylepšíte. Inspiraci k vylepšení lze hledat v radách na stránce Vzhled a styl, případně na diskusní stránce článku.

Alberto Ascari (13. červenec 1918 – 26. květen 1955) byl italský pilot Formule 1.

Narodil se 13. července 1918 v Miláně. Jeho otec Antonio byl jedním z největších automobilových závodníků té doby. Často brával malého Alberta na závody, kterých se účastnil. Krátce před sedmými narozeninami svého syna Antonio Ascari zemřel. Bylo to při Grand Prix Francie v Montlehry. Od tohoto okamžiku Alberto toužil stát se automobilovým závodníkem jako jeho otec. Byl tak posedlý touto myšlenkou, že několikrát utekl ze školy a využil prvního momentu, aby si koupil motorku. Jeho prvním automobilovým závodem byla Mille Miglia, a vůz, který řídil bylo Ferrari. V roce 1940 si vzal milánskou dívku a měli spolu dvě děti. Děvče Patrizii, a chlapce pojmenovaného po dědečkovi, Antonio. V roce 1947 koupil Alberto vůz Maserati 4CLT/48 od rodiny Orsiniu. Sám dokázal sehnat 3 miliony lir a dalšími dvěma miliony mu pomohl kamarád Luigi Villoresi. Byl to ale velmi úspěšný tah a jak Ascari tak i Villoresi kralovali na tratích v severní Itálii. Ve svých úspěších pokračovali i následující rok, když triumfovali v San Remu. Alberto si vyzkoušel i Alfu 158 a dojel třetí v Grand Prix Francie.

Enzo Ferrari, skvělý kamarád a týmový partner Albertova otce, nabídl Ascarimu a Villoresimu místa ve svém týmu pro rok 1949. V tomto roce Ascari zvítězil v pěti Velkých cenách a také v Buenos Aires. V roce 1950 zvítězilo Ferrari v 9 Velkých cenách a v roce 1951 v šesti. Přesto hrálo druhé housle a nestačilo na Alfu Romeo. Ale již další sezóna byla ve znamení Ascari Ferrari. Ascari chyběl pouze na startu Velké ceny Švýcarska, protože pokoušel štěstí v 500 mil Indianapolis s 4,5 litrovým Ferrari. Ve všech následujících Velkých cenách byl scénář monotónní: Ascari zvítězil ve všech zbývajících a stal se tak mistrem světa. Je pravda, že na tratích chyběl Fangio, který se vážně zranil na trati v Monze, ale Ascari následující rok dokázal, že to nebyla náhoda a obhájil tak titul mistra světa i s velkou konkurencí ve vozech Maserati (Fangio, Gonzalez).

Rok 1954 byl značně frustrující pro dvojnásobného mistra světa z let 1952 a 1953. Na konci roku 1953 opustil Ferrari a podepsal smlouvu se společností Lancia, která poprvé ve své historii navrhla a postavila monopost pro Grand Prix. Vývoj šel pomalu a nasazení vozu se stále oddalovalo. V severní Itálii mezitím zavládlo zděšení po té, co Mercedes oznámil, že jeho nový revoluční prototyp je připraven a bude na startu Velké ceny Francie už v červenci. Prozatím Alberto, spolu s přítelem Luigim Villoresim, byl uvolněn od Lancie k Maserati. Tyto chlouby italského automobilového sportu byly jedinými konkurenty Fangia a Klinga na Mercedesech.

Po dvou chaotických závodech za volantem Maserati 250 F, byl Ascari velkoryse půjčen Ferrari na Velkou cenu Itálie. Alberto dokázal vybojovat druhou příčku v kvalifikaci a zajistil si tak start z první řady, čehož plně využil a až do 6 kola byl ve vedení. Závod se vyvíjel jako duel Ascariho s Mossem, který startoval na soukromém Maserati, ale v 49 kole musel Ascari odstoupil pro poruchu motoru. Nakonec se prosadilo rčení - když se dva perou třetí se směje, a tak zvítězil Fangio s Mercedesem, ale jen díky proražené nádrži na Mossově voze. Bylo více než jasné, že se musí něco podniknout, aby se přerušila nadvláda německých vozů a tak dvě hnědočervené Lancie byly rychle dokončené a mohly tak debutovat na posledním závodě sezóny ve Španělském Pedralbes. Ascari začal velmi působivě a první pozici na startu proměnil ve vedení a neustále svůj náskok zvyšoval. Ke zděšení všech v 9. kole Ascariho Lancia značně zpomalila a v dalším kole definitivně zastavila na okraji dráhy. Mezitím Villoresiho druhá Lancia dojezdila už ve čtvrtém kole a tak se premiéra nepovedla. I když v závodě zvítězil Hawthorn na Ferrari, Fangio si došel pro vavříny mistra světa a to především kvůli opožděnému nasazení vozů Lancia D 50.

Ačkoliv při Grand Prix Argentiny všechny vozy Lancia neviděly cílový šachovnicový prapor, již v dalších dvou závodech formule 1 triumfovaly. V týmu se sešli dvě superhvězdy od Ferrari, Ascari a Villoresi, které doplnil talentovaný mladíček Eugenio Castellotti Vraťme se však zpět na trať do Monte Carla

  …Jede se 81 kolo závodu a Stirling Moss bezradně pohlíží na svůj kouřící Mercedes. Zkáza německého koncernu byla dokonána, již v polovině závodu musel odstoupit pro poruchu Fangio. Lancia tak vystřídala nadvládu Stříbrných šípů.

Mezitím Ascari hnal svou Lanciu ke Kasínu, aniž by tušil co se před malým okamžikem přihodilo Mossovi a že je vlastně ve vedení. Ve snaze přiblížit se Mossovi zajížděl jedno nejrychlejší kolo za druhým, při výjezdu z tunelu byl oslepen slunečními paprsky a následující šikana vymrštila jeho vůz přes balíky slámy do vody v přístavu. Závod vyhrál Trintignant na Ferrari, když se postupně musel dívat jak všichni jeho soupeři odstupují. Po hrůzostrašném saltu do přístavních vod, se Alberto Ascari zotavoval v nemocnici, jeho zranění nebyla nijak vážná, utrpěl pouze šok a zlomeninu nosu. O čtyři dny později už byl znovu na dráze v Monze, aby sledoval testování sportovního vozů Ferrari. Na tento den měl naplánovaný jen slavnostní oběd s manželkou, když se rozhodl z ničeho nic vyzkoušet Castellottiho Ferrari. Do vozu usedl jen v civilním oblečení a ve vypůjčené přilbě. Ve třetím kole jeho vůz z nezjištěných příčin vyjel ze zatáčky a dvakrát se převrátil. Ascari utrpěl četná zranění, kterým jen pár minut po té polehl.

## [editovat] Tituly

- 1952 Mistr Světa (formule 1)
- 1953 Mistr Světa (formule 1)

## [editovat] Vítězství

- 1948 Grand Prix San Remo
- 1949 Grand Prix Buenos Aires
- 1949 Grand Prix Švýcarska
- 1949 Grand Prix Itálie
- 1949 Grand Prix Peron
- 1952 Grand Prix Syrakus
- 1952 Grand Prix Pau
- 1952 Grand Prix Marseilles
- 1952 Grand Prix Commingues and La Baule
- 1953 Grand Prix Pau
- 1953 Grand Prix Bordeaux
- 1954 Mille Miglia
- 1955 Grand Prix Torino
- 1955 Grand Prix Neapole

## [editovat] Formule 1

- 32 Grand Prix
- 13 Vítězství
- 17 Podium
- 140,64 bodů

- Žlutě jsou vítězství
- Modře jsou 2. místa
- Červeně 3. místa
- Zeleně bodoval

Rok | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Pořadí | Body
--- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | ---
1950 | GB | MON | 500 | ŠVÝ | BEL | FRA | ITA | * | * | 5.místo | 11
1951 | ŠVÝ | 500 | BEL | FRA | GB | NĚM | ITA | ŠPA | * | 2.místo | 28
1952 | ŠVÝ | 500 | BEL | FRA | GB | NĚM | HOL | ITA | * | Mistr | 53,5
1953 | ARG | 500 | HOL | BEL | FRA | GB | NĚM | ŠVÝ | ITA | Mistr | 47
1954 | ARG | 500 | BEL | FRA | GB | NĚM | ŠVÝ | ITA | ŠPA | 25.místo | 2
1955 | ARG | MON | 500 | BEL | HOL | GB | ITA | * | * | ** | 0

Vozy

- 1950 Ferrari 125, Ferrari 275, Ferrari 375
- 1951 Ferrari 375
- 1952 Ferrari 375, Ferrari 500
- 1953 Ferrari 500
- 1954 Maserati 250 F, Ferrari 625, Lancia D 50
- 1955 Lancia D 50

## [editovat] Vítězství v mistrovství světa

- 1951 Grand Prix Německa
- 1951 Grand Prix Itálie
- 1952 Grand Prix Belgie
- 1952 Grand Prix Francie
- 1952 Grand Prix Velké Británie
- 1952 Grand Prix Německa
- 1952 Grand Prix Nizozemí
- 1952 Grand Prix Itálie
- 1953 Grand Prix Argentiny
- 1953 Grand Prix Nizozemí
- 1953 Grand Prix Belgie
- 1953 Grand Prix Velké Británie
- 1953 Grand Prix Švýcarska

Formule 1 - Mistr světa

Předchůdce: | 1952–1953 | Nástupce:
Juan Manuel Fangio | Alberto Ascari | Juan Manuel Fangio

Citováno z „http://cs.wikipedia.org../../../a/l/b/Alberto_Ascari_860f.html“

Kategorie: Italští piloti F1 | Narození 1918 | Úmrtí 1955

##### Views

- Článek
- Diskuse
- Aktuální verze

##### Hledání

##### V jiných jazycích

- Български
- Dansk
- Deutsch
- English
- Esperanto
- Español
- Eesti
- Suomi
- Français
- Hrvatski
- Italiano
- 日本語
- Nederlands
- Polski
- Português
- Română
- Slovenščina
- Shqip
- Svenska