# Epidot

### Izvor: Wikipedija

Epidot
Opće značajke
Kategorija | Mineral
Grupa | sorosilikati
Kemijska formula | Ca2(Al,Fe)3(SiO4)3(OH)
Identifikacija
Boja | pistacijo zelena do žućkasto ili smećkasto zelena, ponekad smeđa ili crna
Habitus | dugi prizmatični, ponekad tabularni kristali s tipičnim baznim pinakoidom; terminalne plohe završavaju u obliku piramide; masivni, ponekad vlaknasti ili zrnati agregati
Kristalni sustav i klasa | monoklinski, 2/m
Kalavost | dobra u smijeru izdužene osi
Lom | neravan do školjkast
Tvrdoća | 6-7
Sjaj | staklast
Indeks loma svjetlosti |
Pleokroizam | izrazit
Ogreb | bijeli do sivi
Specifična težina | 3.3-3.5
Talište |
Topivost |
Prozirnost | prozirni do poluprozirni
Dolazi uz minerale | kalcit, biotit, hornblenda, aktinolit, andradit; u spilitima
Ostalo | prutanje

Epidot je kalcijsko-alumo-željezoviti sorosilikat, s kemijskom formulom Ca2(Al,Fe)3(SiO4)3(OH). Kristalizira u monoklinskom kristalnom sustavu. Dobro razvijeni kristali česta su pojava, a prizmatičnog su habitusa. Smjer izduženja okomit je na ravninu simetrije. Plohe su često duboko isprutane, a kristali su često u sraslacima. Mnoge karakteristike ovog minerala variraju zbog promjenjivog udjela elemenata u kemijskom sastavu (pr. željeza). Tvrdoća je 6.5. Boja je zelena, siva, smeđa do crna, ali tipična je žućkastozelena nijansa ili boja pistacija. Pleokroizam je jak, a boje koje se pojavljuju pleokroizmom su obično nijanse zelene, žute i smeđe.

Klinozoisit je bijeli do svijetlo ružičasti varijetet epidota koji sadrži vrlo mali udio željeza i ima kemijsku strukturu jednaku onoj rompskog minerala zoisita.

## [uredi] Nalazišta i ležišta

Epidot je vrlo čest stijenski mineral, ali je sekundarnog tipa. Pojavljuje se u kristalinskim vapnencima i škriljavcima metamorfnog postanka. Također je produkt hidrotermalnih alteracija različitih minerala (feldspata, tinjaca, piroksena, amfibola, granata i dr.) koji grade magmatske stijene. Stijene građene od kvarca i epidota poznate su pod nazivom epidozit.

Dobro razvijeni kristali epidota nađeni su na mnogim lokalitetima, npr.: Knappenwand kraj Großvenedigera u Untersulzbachthala u Salzburgu, veličanstveni, tamnozeleni kristali dugoprizmatičnog habitusa nađeni su u šupljinama epidotnih škriljavaca, zajedno s azbestom, adularom, kalcitom i apatitom; dolina Ala i Traversella u Piedmontu; Arendal u Norveškoj; Le Bourg-d'Oisans u Dauphinéu; Haddam u Connecticutu; Prince of Wales Island u Alaski (ovdje su nađeni veliki, tamnozeleni, tabularni kristali, zajedno s bakrenim rudama, u metamorfoziranim vapnencima).

Savršeno prozirni, tamnozeleni kristali iz Knappenwanda te iz Brazila ponekad se režu u drago kamenje.

## [uredi] Slični minerali

U istoj izomorfnoj seriji s epidotom jesu i minerali pijemontit i allanit, koji se mogu opisati kao manganski i cerijski epidoti.

Pijemontit se pojavljuje kao mali, crvenkasto-crni, monoklinski kristal u manganskim rudnicima San Marcela, kraj Ivrea u Piedmontu, te u kristalinskim škriljavcima na nekoliko lokaliteta u Japanu. Ružičasta boja egipatskog porfido rosso antico mramora rezultat je prisutnosti ovog minerala.

Allanit ima jednaku kemijsku formulu kao i epidot, ali sadrži metale iz cerijeve grupe: (Ca,Ce,La,Y)2(Al,Fe)3(SiO4)3(OH). Vanjskom pojavom razlikuje se od samog epidota time što je crn ili tamnosmeđ, smolastog sjaja i opáki (neproziran) u agregatima. Nadalje, ima jako slabu ili nikakvu kalavost, a dobro razvijeni kristali su rijetki. Kristalografske i optičke karakteristike jednake su onima kod epidota; pleokroizam je jak, u crvenkastim, žućkastim i zelenkasto-smeđim nijansama. Iako nije čest mineral, allanit je široko rasporstranjen kao primarni sastojak mnogih kristalinskih stijena, gnajseva, granita, sijenita, riolita, andezita i drugih. Prvi put je pronađen u granitima na istoku Grenlanda, a opisao ga je Thomas Allan 1808., prema kome je mineral i dobio ime. Allanit je mineral koji lako alterira u kontaktu s vodom, te postaje optički izotropan ili amorfan: zbog toga raspoznajemo nekoliko varijeteta, s mnogo različitih imena. Ortit je ime koje je prvi put upotrijebio Jöns Berzelius 1818. godine, a dao ga je hidratnom varijetetu formiranom u obliku prizmatičnih kristala, ponekad i preko 30 cm dugačkom, nađenom u Finbou, kraj Faluna u Švedskoj.

Epidot je tipičan mineral kontaktnih metamorfoza i hidrotermalnih izmjena minerala. Nalazimo ga, zajedno s kvarcom, na Zagrebačkoj gori. Rezistentan je, pa ga nalazimo i u sedimentima, kao tešku mineralnu frakciju. Čvrstu otopinu između epidota i pijemontita nalazimo kod sela Nežilovo u Makedojiji. Allanita ima u pegmatitima Skandinavije, Meksika i Kanade. Upotrebljavamo ga kao izvor za dobivanje elemenata rijetkih zemalja.

## [uredi] Upotreba

Čisti i dobro razvijeni epidoti koriste se kao drago kamenje te kao ukrasno kamenje. Moguće ga i sintetski prirediti.

## [uredi] Vanjske povezice

- Mineral Galleries ((en))
- Mindat - galerija slika ((en))
- PMF.unsa.ba - Grupa epidota
- PMF.unsa.ba - model

Dobavljeno iz "http://hr.wikipedia.org../../../e/p/i/Epidot.html"

Kategorija: Minerali

##### Views

- Članak
- Razgovor
- Trenutna inačica

##### Traži

##### Drugi jezici

- Deutsch
- English
- Suomi
- Magyar
- Italiano
- Lietuvių
- Nederlands
- Polski
- Português
- Slovenčina
- Svenska