# Gramatika latinskog jezika

### Izvor: Wikipedija

Ovaj članak pruža podatke o morfologiji latinskog jezika.

## [uredi] Uvod

Latinski jezik spada u skupinu romanskih jezika. Dobio je naziv po pokrajini Laciju (Latium), govorili su ga Rimljani. Danas je to mrtvi jezik: nijedan narod svijeta ne koristi ga u svakodnevnoj komunikaciji, osim što se koristi u Vatikanu i većinom za vrijeme misa. No, budući da se osim u rimskoj književnosti latinski jezik koristio i u srednjem vijeku, a i danas se koristi u medicini, veterini i agronomiji, to nikako nije zanemariv jezik. Romanski jezici (poznati i kao novolatinski jezici) podskupina su italskih jezika, posebno oni koji su se razvili iz dijalekata latinskog jezika, odnosno tzv. vulgarnog latinskog, latina vulgata, kojim su, nakon raspada Rimskog Carstva, govorili obični ljudi na prostoru današnje Italije, Portugala, Španjolske, Francuske, Rumunjske. Mnoge su riječi u navedenim jezicima latinskog podrijetla. I hrvatski, i primjerice engleski jezik, obiluju latinizmima (latinskim posuđenicama i usvojenicama).

## [uredi] Izgovor

Postoje dva načina izgovora: klasični i tradicionalni. Klasičnim izgovorom čitamo tekstove koji su nastali do propasti Zapadnog Rimskog Carstva (5. st.) a tradicionalnim sve tekstove koji su nastali nakon 5.st.n.e.

### [uredi] Klasični izgovor

- c se čita kao k
- i se čita kao j na početku riječi, inače kao i
- q dolazi sa u i čita se kao kv
- x se čita kao ks
- ch se čita kao h
- ph se čita kao f
- rh se čita kao r
- th se čita kao th u grčkim riječima
- ae se čita kao ai (aj)
- oe se čita kao oi (oj)

### [uredi] Tradicionalni izgovor

- c se ispred e, i, y, ae, oe čita kao c, a inače kao k
- s se između samoglasnika čita kao z
- ti se čita kao ci ako nije iza s, t ili x
- ae i oe čitaju se kao e

## [uredi] Vrste riječi

U latinskom jeziku postoji 9 vrsta riječi:

Promjenjive:

- Imenice
- Pridjevi
- Brojevi
- Zamjenice
- Glagoli

Nepromjenjive:

- Prilozi
- Prijedlozi
- Veznici
- Uzvici

Kod promjenjivih vrsta riječi, imenice, pridjevi, brojevi i zamjenice sklanjaju se (dekliniraju), a glagoli se sprežu (konjugiraju).

## [uredi] Imenice

U latinskom jeziku postoji pet deklinacija:

- 1. ili a-deklinacija
- 2. ili o-deklinacija
- 3. deklinacija, za:
  - konsonantske osnove
  - i-osnove
- 4. ili u-deklinacija
- 5. ili e-deklinacija

Imenice se dekliniraju na sljedeći način:

- u 1., 2., 4., 5. deklinaciji uklonimo karakteristični nastavak za nominativ jednine, te potom na tako dobivenu osnovu riječi dodajemo ostale nastavke
- u trećoj deklinaciji osnova imenice dobije se tako da se od genitiva množine odbaci karakterističan nastavak -um, te se na tu osnovu dodaju nastavci.

Npr. servus, -i , m. = rob. Nominativ jednine jest servus, uklonimo -us i dobijemo serv-, te na tu osnovu dodajemo ostale nastavke: genitiv jednine glasi servi, dativ glasi servo itd.

Imenice se u rječniku navode u sljedećem obliku: amicus, -i, m.

Amicus je oblik za nominativ jednine, -i je nastavak za genitiv jednine (te po ta dva oblika nedvosmisleno znamo kako se imenica deklinira), a m. je oznaka roda. Rod može biti m. (masculinum, muški rod), f. (femininum, ženski rod) i n. (neutrum, srednji rod).

### [uredi] 1. ili a-deklinacija

Imenice su većinom ženskog roda. Izuzeci su imenice koje označavaju mušku osobu, npr. agricola, ae, m. = ratar; pharmaceuta, ae, m. - apotekar, farmaceut

padež | jednina | množina
--- | --- | ---
N | -a | -ae
G | -ae | -ārum
D | -ae | -īs
A | -am | -ās
V | -a | -ae
Ab | -ā | -īs

### [uredi] 2. ili o-deklinacija

U drugoj deklinaciji imenice su muškog (masculinum) ili srednjeg roda (neutrum). Muškog su roda one imenice koje u nominativu jednine završavaju na -us (npr. populus) ili -er (npr. paediater), a srednjega one na -um (npr. oppidum).

Imenice virus (otrov) i vulgus (svjetina) srednjeg su roda iako u nominativu jednine završavaju na -us.

Masculinum, femininum

padež | jednina | množina
--- | --- | ---
N | -us | -i
G | -i | -orum
D | -o | -is
A | -um | -os
V | -e | -i
Ab | -o | -is

Neutrum

padež | jednina | množina
--- | --- | ---
N | -um | -a
G | -i | -orum
D | -o | -is
A | -um | -a
V | -um | -a
Ab | -o | -is

### [uredi] 3. deklinacija

Ovoj deklinaciji pripadaju one imenice kojima osnova završava ili na suglasnik (to su tzv. konsonantske osnove), ili na samoglasnik i (tzv. i-osnove).

Osnova imenica dobije se tako da od genitiva množine odbacimo karakterističan nastavak, a u trećoj deklinaciji to je -um.

U ovoj deklinaciji zastupljene su imenice sva tri roda.

Uobičajeni završeci imenica muškog roda u nominativu i genitivu jednine su:

  -or, -oris; -os, -oris; -o, -onis; -es, -itis; -ex, -icis; -x, -cis; -x, -gis

Imenice ženskog roda obično završavaju na:

  -io, -ionis; -do, -dinis; -go, -ginis; -as, -atis; -us, -utis; -us, -udis; -x, -cis; -x, -gis

Imenice srednjeg roda najčešće završavaju na:

  -en, -inis; -us, -eris; -us, -oris.

I-osnovama pripadaju:

- jednakosložne imenice, tj. one imenice koje u nominativu i genitivu jednine imaju jednak broj slogova, npr. civis, -is, m.
- imenice koje ispred nastavka -is u genitivu jednine imaju dva ili više suglasnika, npr. ars, -tis, f.
- imenice srednjeg roda koje u nominativu jednine završavaju na -e, -al ili -ar, npr. mare, -is, n..

padež | jednina | množina
--- | --- | ---
N | različito - vidi gore | -es
G | -is | -um
D | -i | -ibus
A | -em | -es
V | = N | -es
Ab | -e | -ibus

Imenice muškog i ženskog roda i-osnova razlikuju se od imenica muškog i ženskog roda konsonantskih osnova samo u genitivu množine, koji završava na -ium, a ne na -um.

Imenice srednjeg roda i-osnova imaju u ablativu jednine -i (a ne -e), u genitivu množine -ium (a ne -um), a u nominativu, akuzativu i vokativu množine završavaju na -ia (a ne na -a):

padež | jednina | množina
--- | --- | ---
N | -al, -ar, -e | -ia
G | -is | -ium
D | -i | -ibus
A | = N | -ia
V | = N | -ia
Ab | -i | ibus

### [uredi] 4. ili u-deklinacija

U genitivu jednine imenice ove deklinacije završavaju na -us. U nominativu jednine imenice muškog roda završavaju na -us, a srednjeg na -u. Imenice ženskog roda u ovoj su deklinaciji rijetke.

Primjeri: cantus, -us, m. - pjesma; manus, -us, f. - ruka, šaka; genu, -us, n. - koljeno.

Masculinum, femininum

padež | jednina | množina
--- | --- | ---
N | -us | -us
G | -us | -uum
D | -ui | -ibus
Acc | -um | -us
V | -us | -us
Abl | -u | ibus

Neutrum

padež | jednina | množina
--- | --- | ---
N | -u | -ua
G | -us | -uum
D | -u | -ibus
Acc | -u | -ua
V | -u | -ua
Abl | -u | ibus

### [uredi] 5. ili e-deklinacija

Imenice ove deklinacije pretežno su ženskog roda. Relativno su malobrojne, a neke nemaju oblike za sve padeže.

padež | jednina | množina
--- | --- | ---
N | -es | -es
G | -ei | -erum
D | -ei | -ebus
A | -em | -es
V | -es | -es
Ab | -e | -ebus

## [uredi] Pridjevi

Latinski se pridjevi dijele na dvije skupine:

- pridjevi koji se dekliniraju po a-deklinaciji (u ženskom rodu) odnosno o-deklinaciji (u muškom i srednjem rodu). U rječniku uz njih stoji oznaka 3. Primjer: altus, 3 čita se "altus, alta, altum"

- pridjevi treće deklinacije. Oni pripadaju i-osnovama. Sa svoje strane, oni se opet dijele na tri skupine, ovisno o broju oblika u nominativu jednine. Tako postoje:
  - pridjevi s 3 završetka: pridjev u nominativu jednine ima za svaki rod poseban oblik. Primjer: celeber, -bris, -bre - pritom je celeber oblik za nominativ jednine muškog roda; celebris ženskog roda, a celebre srednjeg. Genitiv jednine za sva tri roda je predvidljiv: celebris.
  - pridjevi s 2 završetka: pridjev u nominativu jednine ima jedan oblik za muški i ženski rod, a drugi oblik za srednji rod. Primjer: omnis, -e - pritom je omnis oblik za nominativ jednine muškog i ženskog roda, a omne srednjeg. Genitiv jednine za sva tri roda je predvidljiv: omnis.
  - pridjevi s jednim završetkom: pridjev u nominativu jednine ima isti oblik za sva tri roda. Rječnička oznaka koja slijedi upućuje na genitiv jednine. Primjer: audax, -acis - pri čemu je audax nominativ jednine sva tri roda, a audacis genitiv jednine za sva tri roda.

## [uredi] Poveznice

- Pravopis latinskog jezika

Nedovršeni članak Gramatika latinskog jezika koji govori o jeziku treba dopuniti. Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.

Dobavljeno iz "http://hr.wikipedia.org../../../g/r/a/Gramatika_latinskog_jezika.html"

Kategorije: Potreban bolji naslov | U izradi, Jezici | Gramatika | Romanski jezici

##### Views

- Članak
- Razgovor
- Trenutna inačica

##### Traži

##### Drugi jezici

- Deutsch
- English
- Español
- Íslenska
- Italiano
- 日本語
- Latina
- Lëtzebuergesch
- Nederlands
- Svenska
- Tiếng Việt
- 中文