# 1969-es cannes-i filmfesztivál

### A Wikipédiából, a szabad lexikonból.

Lásd még:

- 1969 a filmművészetben
- 1969
- Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál
- A Cannes-i Fesztivál zsűrielnökei
- Film
- Film portál

A 22. cannes-i filmfesztivál 1969. május 8. és 23. között került megrendezésre, Luchino Visconti olasz filmrendező elnökletével. A versenyben 26 nagyjátékfilm és 14 rövidfilm vett részt, versenyen kívül pedig 6 alkotást vetítettek. A Kritikusok Hete szekcióban 13 filmet mutattak be.

Az 1968. évi fesztivál botrányai és félbeszakítása után sokan úgy vélték, vége a filmes rendezvénysorozatnak. Cannes azonban képes volt meghallani a kritikát, tanulni saját hibáiból és megújulni. Átalakult és hangnemet váltott: a meghívott filmek még inkább provokatívak, vitriolosak és cinikusak lettek, ugyanakkor kevésbé hagyománytisztelők. A zsűrielnök Visconti bátor és megújuló mozit célzó szándéka találkozott a kor politikai hangulatával, a konformizmusellenességgel és a power flower hippi kultúra terjedésével. Olyan alkotások reprezentálták ezt, mint a Dillinger halott, a Z, avagy egy politikai gyilkosság anatómiája, vagy a Szelíd motorosok. Sikerült elérni, hogy a szovjet hatóságok kiengedjék a fesztiválra Tarkovszkij kultfilmjét az Andrej Rubljovot.

Noha a fesztivál nagydíját Lindsay Anderson filmje, a Ha… kapta, az igazi nyertes Costa-Gavras alkotása a Z, avagy egy politikai gyilkosság anatómiája lett. Nemcsak ezért, mert két díjat is elvitt (a zsűri díja és a legjobb férfi alakítás díja), de az aktuálpolitikai témája miatt a legtöbb vevőt is magénak mondhatta. Nagy sikerrel mutatkozott be – alkotása meg is kapta a legjobb első filmnek járó díjat – a fiatal amerikai színész-rendező, Dennis Hopper, Peter Fondával és Jack Nicholsonnal az oldalán (Szelíd motorosok).

Visszatértek a fesztiválhoz régóta hű színészek: Omar Sharif (A találkozás), Jean-Louis Trintignant (Éjszakám Maudnál, Metti una sera a cena, Z, avagy egy politikai gyilkosság anatómiája), vagy Isadora Duncan szerepében Vanessa Redgrave, de sok fiatal is érkezett: Liv Ullman, Malcom McDowell (Ha…), Daniel Olbrychski (Légyfogó) és a Szelíd motorosok szereplőgárdája. Három film főszerepében is látható volt Annie Girardot (Nemsokára világvége lesz, Dillinger halott, Metti una sera a cena). Feledhetetlen alakítást nyújtott Yves Montand és Irene Papas (Z, avagy egy politikai gyilkosság anatómiája),

A versenyprogramba magyar filmet nem jelöltek, a Kritikusok hete szekcióban mutatták be Elek Judit Sziget a szárazföldön című filmdrámáját. Meg kell említeni, hogy a Szelíd motorosok operatőre a magyar származású Kovács László volt, akárcsak Robert Altman versenyen kívül vetített, Az a hideg nap a parkban című alkotásának. Még egy magyar származású művész képviseltette magát a rendezvényen: az NDK-ban élő János Veiczi, aki a nácik titkos rakétaprogramjáról forgatott filmet Megfagyott villámok címmel.

Ebben az évben közvetítette először élőben a francia állami televízió a fesztivál zárórendezvényét.

Rendezők Kéthete

Az 1968. májusi franciaországi zavargásoknak, a Langlois-ügynek és a fiatal filmrendezők fellázadásának közvetlen kihatása lett a fesztivál jövőjére. Létrejött a Filmrendezők Szövetsége (Société des Réalisateurs de Films – SRF), amely kezdeményezte, hogy a cannes-i filmfesztivál hivatalos programja mellett hozzák létre a Rendezők Kéthete (Quinzaine des réalisateurs) elnevezésű párhuzamos rendezvényt, egyfajta alternatívát kínálva a fiatal, új hullámos rendezőknek. Pierre Kast rendező-filmesztéta kijelentését – „Minden film szabadnak és egyenlőnek születik”[1] – a filmes esemény mottójául választó alkotók nyitást követeltek a szerzői, kísérletező, radikálisabb ideológiájú filmek felé. Azt kívánták elérni, hogy a válogatás és a filmek bemutatása minden cenzúra és diplomáciai megfontolások nélkül történjen. Az első rendezvényt az 1969. évi cannes-i fesztivál idején Jean-Luc Godard és François Truffaut vezetésével szervezték meg, a megnyitót Jacques Doniol-Valcroze filmrendező tartotta a Rex filmszínházban. Azóta a rendezvényen olyan neves filmkészítők mutatkozhattak be, mint Rainer Werner Fassbinder, Michael Haneke, Werner Herzog, Jim Jarmush, George Lucas, Martin Scorsese, Wim Wenders, vagy a belga Dardenne-fivérek: Luc és Jean-Pierre… A verseny és díjak nélküli Rendezők Kéthete keretében bemutatnak mind nagyjátékfilmeket, mind pedig rövidfilmeket. A válogatás eléggé eklektikus, mivel a rendezvény a független, szabad szellemiségű, anyagilag nem versenyképes, marginális filmeket éppúgy bemutatja, mint azokat a népszerűeket, amelyek mögött rendkívüli tehetség látszik, vagy eredeti látásmódot tükröznek. A filmeket az SRF egyik főbiztosa jelöli ki, akinek munkáját egy filmesekből, filmkritikusokból álló csapat segíti. A csapat tagjai folyamatosan járják a világ filmszemléit, és filmek ezreiből válogatnak.

1969-ben a Rendezők Kéthete keretében 68 nagyjátékfilm és 44 rövidfilm vetítésére került sor[2], közöttük Mészáros Márta Holdudvar és Jancsó Miklós Sirokkó című alkotása.

## [szerkesztés] Zsűri

Elnök: Luchino Visconti (filmrendező – Olaszország)

#### [szerkesztés] Versenyprogram

- Jaroslav Boucek (köztisztviselő, gyártásvezető – Csehszlovákia)
- Jerzy Glucksman (Svédország)
- Marie Bell (színésznő – Franciaország)
- Robert Kanters (filmkritikus – Franciaország)
- Sam Spiegel (filmproducer – Amerikai Egyesült Államok)
- Stanley Donen (filmrendező – Amerikai Egyesült Államok)
- Csingiz Ajtmatov (író – Szovjetunió)
- Veljko Bulajic (filmrendező – Jugoszlávia)

#### [szerkesztés] Rövidfilmek

- Charles-Georges Duvanel (filmproducer – Svájc)
- Claude Soule (a Technikai Főbizottság (CST) hivatalos képviselője – Franciaország)
- Mihnea Gheorghiu (író – Románia)

## [szerkesztés] Versenyfilmek

- Ådalen ’31 (Adalen 31)[3] – rendező: Bo Widerberg
- Bice skoro propast sveta (Nemsokára világvége lesz) – rendező: Aleksandar Petrovic
- Calcutta – rendező: Louis Malle
- Dillinger è morto (Dillinger halott) – rendező: Marco Ferreri
- Don't Let the Angels Fall – rendező: George Kaczender
- Easy Rider (Szelíd motorosok) – rendező: Dennis Hopper
- España otra vez – rendező: Jaime Camino Vega de la Iglesia
- Farářův konec (A pap vége) – rendező: Evald Schorm
- Flashback – rendező: Raffaele Andreassi
- Gli intoccabili – rendező: Giuliano Montaldo
- If.... (Ha....) – rendező: Lindsay Anderson
- Isadora (Isadora) – rendező: Karel Reisz
- Le grand amour – rendező: Pierre Étaix
- Ma nuit chez Maud (Éjszakám Maudnál) – rendező: Eric Rohmer
- Manden der tænkte ting – rendező: Jens Ravn
- Matzor – rendező: Gilberto Tofano
- Metti una sera a cena – rendező: Giuseppe Patroni Griffi
- Michael Kohlhaas – Der Rebell (Kohlhaas Mihály) – rendező: Volker Schlöndorff
- Nihon no seishun – rendező: Masaki Kobayashi
- O Dragão da Maldade contra o Santo Guerreiro[4] – rendező: Glauber Rocha
- Polowanie na muchy (Légyfogó) – rendező: Andrzej Wajda
- Slaves – rendező: Herbert J. Biberman
- The Appointment (A találkozás) – rendező: Sidney Lumet
- The Prime of Miss Jean Brodie – rendező: Ronald Neame
- Všichni dobří rodáci (Všichni dobří rodáci) – rendező: Vojtech Jasny
- Z (Z, avagy egy politikai gyilkosság anatómiája) – rendező: Costa-Gavras

## [szerkesztés] Versenyen kívül

- Andrei Rublev (Andrej Rubljov)[3] – rendező: Andrej Tarkovszkij
- Die Gefrorenen Blitze (Megfagyott villámok) – rendező: János Veiczi
- L'Amour de la vie – Artur Rubinstein (Az élet szerelmese: Arthur Rubinstein) – rendező: François Reichenbach
- Sweet Charity (Édes Charity) – rendező: Bob Fosse
- That Cold Day in the Park (Az a hideg nap a parkban) – rendező: Robert Altman
- Zbehovia a pútnici (Zbehovia a pútnici) – rendező: Juraj Jakubisko

## [szerkesztés] Kritikusok hete

- Cabascabo – rendező: Oumarou Ganda
- Charles mort ou vif – rendező: Alain Tanner
- King murray – rendező: David Hoffman
- More – rendező: Barbet Schroeder
- My girl friend’s wedding – rendező: Jim Mc Bride
- Pagine chiuse – rendező: Gianni da Campo
- La rosière de Pessac – rendező: Jean Eustache
- La voie – rendező: Mohamed Slim Riad
- La hora de los hornos – rendező: Fernando Solanas
- In the year of the pig – rendező: Emile de Antonio
- Jagdszenen aus niederbayern – rendező: Peter Fleischmann
- Pars n’existe pas – rendező: Robert Benayoun
- Sziget a szárazföldön – rendező: Elek Judit

## [szerkesztés] Rövidfilmek

- Cîntecele Renasterii (Cîntecele Renasterii)[3] – rendező: Mirel Ilieşiu
- Das Verräterische Herz – rendező: Paul Anczykowski
- El triunfo de la muerte – rendező: José María Gutiérrez
- Goldframe (Goldframe) – rendező: Raoul Servais
- L’homme aux chats – rendező: Henri Glaeser
- La pince à ongles – rendező: Jean-Claude Carrière
- Le ballet des Jacungos – rendező: Jean Manzon
- Moc osudu – rendező: Jirí Brdecka
- Niebieska kula – rendező: Miroslaw Kijowicz
- Red Arrows – rendező: John Edwards
- Short Seven – rendező: Jonne Severijn
- Su sambene non est aba – rendező: Luigi Gonzo és Manfredo Manfredi
- Toccata – rendező: Herman van der Horst
- World of Man – rendező: Albert Fischer és Michael Collyer

## [szerkesztés] Díjak

### [szerkesztés] Nagyjátékfilmek

- Nagydíj: If.... (Ha....)[3] – rendező: Lindsay Anderson
- A zsűri külön nagydíja: Ådalen ’31 (Adalen 31) – rendező: Bo Widerberg
- Legjobb női alakítás díja: Vanessa Redgrave – Isadora (Isadora)
- Legjobb férfi alakítás díja: Jean-Louis Trintignant – Z (Z, avagy egy politikai gyilkosság anatómiája)
- A zsűri díja: Z (Z, avagy egy politikai gyilkosság anatómiája) – rendező: Costa-Gavras
- Legjobb rendezés díja:
  - Glauber Rocha – O Dragão da Maldade contra o Santo Guerreiro
  - Vojtech Jasny – Všichni dobří rodáci (Všichni dobří rodáci)
- Legjobb első film díja: Easy Rider (Szelíd motorosok) – rendező: Dennis Hopper
- FIPRESCI-díj: Andrei Rublev (Andrej Rubljov) – rendező: Andrej Tarkovszkij
- A Technikai Főbizottság (CST) külön dicsérete: Všichni dobří rodáci (Všichni dobří rodáci) – rendező: Vojtech Jasny

### [szerkesztés] Rövidfilmek

- Nagydíj (rövidfilm): Cîntecele Renasterii (Cîntecele Renasterii) – rendező: Mirel Ilieşiu
- A zsűri külön díja (rövidfilm): La pince à ongles – rendező: Jean-Claude Carrière
- A Technikai Főbizottság (CST) külön dicsérete (rövidfilm):
  - Toccata – rendező: Herman van der Horst
  - Cîntecele Renasterii (Cîntecele Renasterii) – rendező: Mirel Ilieşiu

## [szerkesztés] Megjegyzés

1. ^ Az Emberi és polgári jogok nyilatkozata 1. cikkelyének parafrázisa.
2. ^ Mivel a cannes-i filmfesztivál párhuzamos, alternatív rendezvényéről van szó, a bemutatott filmek itt nem kerülnek felsorolásra.
3. ^ 3,0 3,1 3,2 3,3 Zárójelben a magyarországi bemutató címe (forrás: PORT.hu).
4. ^ A fesztiválon Antonio-das-mortes címmel szerepelt.

## [szerkesztés] Külső hivatkozások

- A cannes-i fesztivál hivatalos honlapja (en: fr:)
- Cannes Film Festival (en:)] (IMDB)
- Kritikusok Hete honlapja (en: fr:)
- Rendezők Kéthete honlapja (en: fr:)

Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál

1939 | 1946 | 1947 | 1949 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007

A lap eredeti címe "http://hu.wikipedia.org../../../1/9/6/1969-es_cannes-i_filmfesztiv%C3%A1l.html"

Kategóriák: Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál | 1969 filmes díjai

##### Views

- Szócikk
- Vitalap
- Aktuális változat

##### Keresés

##### Más nyelveken

- Français