# A posteriori nyelv

### A Wikipédiából, a szabad lexikonból.

Az a posteriori nyelvek olyan mesterséges nyelvek, amelyek az etnikus nyelvek szerkezeti, lexikális és paradigmatikus elemeire épülnek, a forrásnyelvek közös tényeit szervezik rendszerbe.

Az a posteriori nyelvek lehetnek:

- homogén modellek – egy nyelven alapuló egyszerűsített vagy minimum-nyelvek
  - Giuseppe Peano: Latino sine flexione, 1903 – latin
  - Charles Kay Ogden: Egyszerű angol, 1930 – angol
  - Raoul de la Grasserie: Apolema, 1906 – görög
  - Adalbert Baumann: Wede, 1915 – német
- kompromisszumos modellek – két különböző nyelvet egyeztetnek össze
  - George J. Henderson (P. Hoinix): Anglo-Franca, 1889
  - Lancelot Hogben: interglossa, 1943
  - Alonso Curucca: Frendo, 1966
- heterogén modellek – több nyelven alapuló rendszerek
  - eklektikus nyelvek
    - Volapük
    - Eszperantó
    - Ido
  - zonális nyelvek
    - Slovio
  - naturalista nyelvek
    - Julius Lott: Mundolingue, 1890
    - Waldemar Rosenberger: Idiom neutral, 1895
    - Edgar de Wahl: Occidental, 1922
    - Otto Jespersen: Novial, 1928
    - IALA – Alexander Gode: Interlingua, 1950
    - Magyar Zoltán: Romanid, 1957

| Ez a nyelvészeti lap még csak csonk (azaz erősen hiányos). Segíts te is, hogy igazi szócikk lehessen belőle!

## [szerkesztés] Lásd még

- A posteriori

A lap eredeti címe "http://hu.wikipedia.org../../../a/_/p/A_posteriori_nyelv.html"

Kategóriák: Csonkok (nyelvészet) | Nyelvészet

##### Views

- Szócikk
- Vitalap
- Aktuális változat

##### Keresés

##### Más nyelveken

- Esperanto
- Polski
- Русский