# Benito Mussolini

### Z Wikipédie

Benito Mussolini
taliansky fašistický politik
Narodenie | 29. júl 1883 Dova di Predappio, Taliansko
Úmrtie | 28. apríl 1945 Mezzegra, Taliansko
Pozri aj Biografický portál

Benito Mussolini (* 29. júl 1883, Dova di Predappio, Romagna – † 28. apríl 1945, pri Miláne) bol vodca talianskeho fašizmu a v rokoch 1922 - 1943 fašistický diktátor v Taliansku.

## [úprava] Mladosť

Narodil sa v rodine kováča a učiteľky. Jeho výchova prebehla v saleziánskom kláštore, neskôr v učiteľskom inštitúte vo Forli.

Vo veku 17 rokov, roku 1900, vstúpil do Talianskej socialistickej strany (PSI). Roku 1902 odišiel do Švajčiarska, aby unikol pred vojenskou službou. Pracoval tam ako pomocný stavebný robotník. Medzi talianskymi emigrantmi sa tu formovali aj jeho politické názory a viedol syndikalistickú propagandu.

Keď ho doživotne vypovedali zo Švajčiarska, vrátil sa do Talianska, kde absolvoval základnú vojenskú službu. Potom vyučoval francúzštinu a potom bol novinárom. V rokoch 1909 – 1912 bol šéfredaktor socialistických novín La lotta di classe (Triedny boj), roku 1912 šéfredaktorom denníka socialistickej strany L'Avanti!. Zo socialistickej strany a novín L'Avanti ho vylúčili, keď sa koncom roka 1914 stal prívržencom vstupu Talianska do prvej svetovej vojny. V novembri 1914 s peniazmi od francúzskej vlády založil nový denník Il Popolo d'Italia (Ľud Talianska).

Po vstupe Talianska do vojny išiel dobrovoľne bojovať. Roku 1917 bol však ranený a musel opustiť vojenskú službu.

## [úprava] Medzivojnové obdobie

Doma sa znova venoval politike. (Už v novembri 1914 vstúpil do milánskej časti Fasci d'azione rivoluzionaria internazionalista (Zväz(k)y revolučných internacionalistických akcií), čo boli syndikalistickí socialisti, ktorí boli za vstup Talianska do prvej svetovej vojny.) Vo februári 1919 potom po vojne Mussolini založil pod názvom Fasci di Combattimento (Bojové zväz(ok) ) prvé ozaj fašistické skupiny - predchodcu toho, čo dnes nazývame fašisti (z talianskeho fasci=zväz(k)y). Z Fasci di Combattimento neskôr vznikla fašistická strana a Mussolini sa stal jej vodcom. Fašisti získavali podporu vďaka neutešenej situácii krajiny po prvej svetovej vojne (politický chaos, nezamestnanosť a pod.). Bojové družiny fašistov („zväzky“) organizovali aj krvavé útoky proti prestaviteľom demokratickej verejnosti. V takejto atmosfére teroru Mussolini čoskoro získal spojencov medzi podnikateľmi.

15. mája 1921 sa stal poslancom. Na jeseň 1922 už Mussolini otvorene žiadal účasť na vláde. Koncom októbra 1922 spolu s ďalšími predákmi fašistického hnutia preto zorganizovali tzv. Pochod na Rím, pochod „zväzkov“ do hlavného mesta, ktorý skončil tak, že kráľ Mussoliniho požiadal o vytvorenie novej vlády. Najprv v nej Mussolini, ako najmladší predseda vlády v talianskych dejinách, mal len štyroch ministrov, ale volebný zákon z roku 1924 a niekoľko výnimočných opatrení z rokov 1925 – 1927 (o.i. zavraždenie socialistického vodcu Matteotiho v júni 1924, vyhlásenie diktatúry v januári 1925, zrušenie slobody tlače v decembri 1925, zavedenie korporatívneho systému v roku 1926 ) umožnili ovládnutie politiky a hospodárstva Talianska fašistami. Nakoniec aj roku 1929 získali podporu katolíckej cirkvi (tzv. Luteránske dohody). Formálne však Taliansko ostalo monarchiou s kráľom.

Nastalo obdobie perzekúcie všetkých demokratov v krajine a dobyvačnej politiky (útok na Korfu 1923, obsadenie Etiópie 1935, podpis paktu s Hitlerom proti Kominterne roku 1937, účasť na mníchovskej dohode roku 1938, podpis spojenectva s Hitlerom roku 1939, obsadenie Albánska roku 1939).

## [úprava] Druhá svetová vojna

Benito Mussolini a Adolf Hitler na vojenskej prehliadke v obsadenej Juhoslávii

Mussolini napokon zatiahol svoju krajinu do druhej svetovej vojny, keď roku 1940 vstúpil s Hitlerom do vojny proti Francúzsku a vypovedal vojnu Anglicku. V tom istom roku zaútočil Mussolini proti Grécku, ale neuspel a Nemci museli Talianov roku 1941 v Grécku zachraňovať (Taliansko potom do roku 1943 spolu s Nemeckom a Bulharskom okupovali Grécko). Aj po prepadnutí Sovietskeho zväzu Taliani bojovali po boku Nemecka.

Po neúspechoch v Grécku sa neúspechy Talianska kopili. 25. júla 1943 sa väčšina Mussoliniho kolegov (aj gróf Galeazzo Ciano, minister zahraničia a Mussoliniho príbuzný) obrátila proti nemu a na hlasovaní Veľkej fašistickej rady hlasovali proti nemu. Kráľ Viktor Emanuel III. nato vyšiel zo svojho dovtedajšieho ústrania, Mussoliniho odvolal a dal ho rýchlo zatknúť. Potom ho poslali do Gran Sasso, rekreačnej obce v strednom Taliansku (Abruzzo) do úplnej izolácie (prakticky väzenia).

Mussoliniho nahradil Maresciallo d'Italia Gen. Pietro Badoglio, ktorý ihneď vyhlásil vo svojom slávnom prejave „La guerra continua a fianco dell'alleato germanico“ („Vláda pokračuje po boku spojenca Nemecko“), ale pritom v skutočnosti pracoval na dohode kapitulácie, ktorú potom aj 8. septembra so spojencami podpísal.

O niekoľko mesiacov Mussoliniho skupina hitlerovských dobrodruhov na čele s Ottom Skorzenym uniesla v špektakulárnej akcii z Gran Sasso. Akciu naplánoval generál Kurt Student. Mussolini potom v severnom Taliansku zriadil nemeckú bábkovú Taliansku socialistickú republiku (tzv. Republika Saló), pričom Mussolini býval v Gargnane. V tejto republike sa Mussolini vrátil ku svojim predošlým názorom socializmu a kolektivizmu, a popravil aj niektorých z fašistických vodcov, ktorí ho predtým „zradili“, vrátane Galeazza Ciana. V tomto období napísal aj svoje pamäte s názvom „Môj vzostup a pád“.

27. apríla 1945 popoludní pri dedine Dongo (jazero Como), tesne pred tým, ako spojenci dorazili do Milána, Mussoliniho spolu s vtedajšou partnerkou Clarettou Petacci chytili talianski partizáni, keď smeroval do Chiavenni, aby nastúpil do lietadla do Švajčiarska, kam chcel utiecť. O deň neskôr oboch popravili spolu s ich 16-členným sprievodom (spravidla ministri a úradníci Talianskej socialistickej republiky). 29. apríla ich telá zavesili hlavami dole spolu s telami ostatných fašistov, aby boli vystavené vyčíňaniu davu.

Mussoliniho potom pochovali v neoznačenom hrobe na milánskom cintoríne. Roku 1950 jeho telo preniesli do Predappia. Koncom 50-tych rokov jeho telo krátko bolo ukradnuté, ale potom sa vrátilo späť. Teraz je tam pochovaný v krypte (jediná posmrtná česť preukázaná Mussolinimu; jeho hrobka je olemovaná mramorovými "zväzkami" – rímskym symbolom, ktorý tak zbožňoval – a na hrobke sedí jeho veľká mramorová busta).

Wikimedia Commons ponúka multimediálny obsah k téme
Benito Mussolini

Zdroj: "http://sk.wikipedia.org../../../b/e/n/Benito_Mussolini_f411.html"

Kategórie: Narodenia v 1883 | Úmrtia v 1945 | Talianski politici | Osobnosti druhej svetovej vojny | Fašizmus

##### Views

- Stránka
- Diskusia
- Aktuálna verzia

##### Hľadaj

##### Iné jazyky

- Afrikaans
- العربية
- Azərbaycan
- Български
- Brezhoneg
- Bosanski
- Català
- Česky
- Cymraeg
- Dansk
- Deutsch
- Ελληνικά
- English
- Esperanto
- Español
- Eesti
- Euskara
- Suomi
- Français
- Gaeilge
- Gàidhlig
- Galego
- עברית
- हिन्दी
- Hrvatski
- Magyar
- Bahasa Indonesia
- Ido
- Íslenska
- Italiano
- 日本語
- Basa Jawa
- ქართული
- 한국어
- Kurdî / كوردي
- Latina
- Lietuvių
- Latviešu
- Македонски
- Bahasa Melayu
- Nederlands
- ‪Norsk (nynorsk)‬
- ‪Norsk (bokmål)‬
- Occitan
- Polski
- Piemontèis
- Português
- Runa Simi
- Română
- Русский
- Sicilianu
- Srpskohrvatski / Српскохрватски
- Simple English
- Slovenščina
- Shqip
- Српски / Srpski
- Svenska
- Kiswahili
- தமிழ்
- ไทย
- Türkçe
- Українська
- Tiếng Việt
- 中文