# Celjski grad

### Iz Wikipedije, proste enciklopedije

Celjski grad, pogled proti severu z zunanjega grajskega dvorišča - zahodnega predgradja.

Celjski grad (Celjski zgornji grad in tudi Stari grad) je nekdanji grad in sedež grofov Celjskih. Nahaja se na triadni vzpetini ob jugovzhodnem robu Celja, kjer reka Savinja v okljuku zavije v laško povprečno dolino. Danes je porušen in se nahaja v fazi večje prenove. V svojem času je predstavljal največjo utrdbo na slovenskem ozemlju.

## [uredi] Zgodovina

Najstarejša omemba Celjskega gradu izhaja iz leta 1322 »purch Cylie«, kasneje pa so ga omenjali pod imeni »vest Cili« (1341), »castrum Cilie« (1451), »gsloss Obercili« (1468 ipd. Značilno je, da se je ime »Obercili« - Gornje Celje pojavilo šele po izumrtju roda grofov Celjskih. Prvotno se je imenoval grad Celje.

Prvotno grajsko poslopje (romanski kastelni grad) so v prvi polovici 13. stoletja postavili grofje Vovbrški iz Koroške na zahodni skalni kopi grajskega grebena. Imelo je značaj nepravilnega obodnega gradu. Prvi zapisi o gradu segajo med letoma 1125 in 1137 in ga je verjetno zgradil mejni grof Gunter. Prvotni grad je verjetno zgorel in propadel v bojih med Žovneškimi gospodi in Aufensteinovci. Vhod v grad so Žovneški svobodniki uredili s severne strani. Gradu so še pred letom 1300 dodali obzidje in ga na severni strani okrepili z obrambnim stolpičem. Vhod so prestavili na južno stran, kjer je še danes. Po izumrtju njihove rodbine leta 1333 je grad prešel v roke Žovneških gospodov, od leta 1341 grofov Celjskih, in od leta 1436 Celjskih knezov. Grofje Celjski so začeli utrdbo preurejati v udobnejše stanovanjsko bivališče in uradno prebivališče. Okoli leta 1400 so dodali štirinadstropni obrambni stolp in ga kasneje imenovali Friderikov stolp (bergfrid). Na vzhodni strani dvorišča je bil velik trinadstropni stanovanjski stolp, ki je najbolje ohranjeni del gradu za Friderikovim stolpom. Na zahodnem delu je bila prava stanovanjska stavba (palas). Tu so bili prostori za ženske (kamenate). Ta del se je končal ob ozkem predgradju in je slabo ohranjen. Na južni strani je bil na palas prizidan Andrejev stolp. V nadstopju je imel kapelico svetega Andreja. S srednjeveškim orožjem gradu ni bilo moč zavzeti, le sestradali so ga lahko, čeprav je iz gradu vodil skriven prehod k žitnici. Celjski grofje so v tem času že prenehali bivati na gradu in so imeli na njem gradnika (kastelana), poveljnika gradu z oboroženim spremstvom.

Celjski grad, spredaj Savinja v Pečovniku proti severovzhodu in ob njenem levem bregu železniška proga proti Ljubljani.
Celjski grad, 23 m visoki Friderikov stolp (bergfrid), zgrajen na umetni vzpetini, pogled proti vzhodu

Ob potresu leta 1348 se je porušil del romanskega palacija s pečino vred. Porušeni del so na novo pozidali in ga prestavili proti notranjosti dvorišča. V 15. stoletju so razširili predgradje na vzhodni strani grebena vse do skalne kope. Tu se je obzidje povezalo z močnim peterokotnim obrambnim stolpom. V drugi polovici 16. stoletja je grad doživel ponovno prezidavo. Obrambno zidovje se je zvišalo v jedru kot tudi v predgradju. Uredili so tudi notranje dvorišče. Posodobljen del obzidja so opremili z renesančnimi strelnimi linami. Prvi cesarski oskrbnik je leta 1461 postal Krištof pl. Ungnad, drugi pa leta 1463 Jurij pl. Apfaltrer. V letu 1470 je prevzel Stari grad v oskrbo Andrej pl. Hohenwart. Ob prevzemu je obljubil, da bo za grad lepo skrbel in ga vzdrževal. To službo je opravljal vse do svoje smrti leta 1503. Kot grajski glavar mu je sledil Jakob pl. Landau, sicer vladarjev upravnik na Gordnjem in Spodnjem Švabskem. Glavarstvo je od cesarja Maksimilijana prejel leta 1506, saj mu je Landau posodil 10.000 goldinarjev. V letu 1514 je bil Landau še glavar. Dve leti kasneje 1516 je bil začasni glavar Bernard Raunacher. Cesar mu je naročil, da mora takoj izročiti celjsko glavarstvo Gašperju Herbstu in se zadovoljiti z uživanjem dohodkov Novega mesta (Rudolfswert). Kasneje so mu sledili še drugi, Večina glavarjev je opravljala dolžnosti vicedoma in oskrbnika gospoščine. Kmalu je vloga gradu postajala vse manj obrambna in vse bolj gospodarska.

Gornjeceljski grad je bil tedaj najpomembnejši grad ne samo pri nas, ampak v vseh Vzhodnih Alpah. Celotni grad je imel površino približno 5500 m². Iz sedanjih razvalin in iz ohranjenih upodobitev je moč dobiti popolnejšo sliko gradu. Njegov aarhitekturni razvoj je uveljavil nekatere rešitve, po katerih so se zgledovali mnogi gradovi na ozemljih, do koder je segal vpliv celjskih zvezda.

Grad je začel propadati kmalu po tem, ko je izgubil svoj strateški pomen. Ob koncu 17. stoletja na Friderikovem stolpu ni bilo več strehe. Nima je več že tudi na Vischerjevi upodobitvi gradu iz leta 1681. Pri obnovi spodnjega (mestnega) gradu so leta 1748 pobrali strešno opeko. V letu 1755 je grad kupil grof Gaisruck in snel tudi ostrešje. Najlepše klesance je porabil pri zidavi dvorca Novo Celje med Petrovčami in Žalcem. V gradu zato ni bilo več moč živeti. Grad se je spreminjal v pravo razvalino. Zadnji prebivalci so na njem živeli še leta 1795.

Na začetku 19. stoletja je leta 1803 grad kupil kmet Andrej Gorišek ter grajsko kamenje začel uporabljati za kamnolom. Leta 1846 je razvaline kupil štajerski guverner grof Wickenburg in jih dal v last Štajerskim deželnim stanovom. Za razvaline se je leta 1871 začelo zanimati Olepševalno društvo. Celjsko Muzejsko društvo je leta 1882 začelo prizadevanja za obnovo gradu, ki še vedno traja. V času Kraljevine Jugoslavije je mariborska oblast prepustila razvaline mestni občini. Občina je tedaj veliko storila za ohranitev. Med 2. svetovno vojno so bile razvaline zapuščene. Po vojni je Olepševalno društvo nadaljevalo s prenovo. V vogle Friderikovega stolpa so vgradili cementne bloke, ki so nadomestili zropane kamnite. Pred vhodom so tudi uredili primerno parkirišče. Na severni strani je društvo predrlo obzidje in naredilo nov stranski vhod, kjer se konča nova Pelikanova pot. V zadnjih letih grad tudi od daleč že dobiva svojo prvotno podobo. Morda se gradu obetajo boljši časi v nasprotju z znano krilatico »Danes Celjski grofje in nikdar več.« Turistično društvo Celje v poznem poletju na gradu organizira vsakoletno prireditev »Pod zvezdami Celjanov«, kjer potekajo predstave in prikazi srednjeveškega življenja.

## [uredi] Viri

- Janko Orožen, Zgodovina Celja in okolice, 1. del, V Celjski zbornik, (Kulturna skupnost v Celju, Celje 1971). (COBISS)
- Ivan Stopar, Stari grad nad Celjem, (Založba Obzorja, Maribor 1972). (COBISS)
- Ivan Stopar, Razvoj srednjeveške grajske arhitekture na Slovenskem Štajerskem, (Slovenska matica, Ljubljana 1977). (COBISS)

## [uredi] Glej tudi

- seznam gradov na Slovenskem

## [uredi] Zunanje povezave

- »Pod zvezdami Celjanov« 2006

Vzpostavljeno iz »http://sl.wikipedia.org../../../c/e/l/Celjski_grad.html«

Kategoriji: Gradovi v Sloveniji | Celje

##### Views

- Članek
- Pogovor
- Trenutna redakcija

##### občestvo

- Portal občestva
- Pod lipo
- Stik z nami

##### podpora

- Pomoč
- Denarni prispevki

##### Iskanje