# Druga ruska revolucija

### Iz Wikipedije, proste enciklopedije

| Da bo članek zadostoval merilom kakovosti, ga bo treba urediti. Urediti ga je potrebno zaradi pomanjkanja uvoda, pomanjkanja notranjih povezav,.... O tem se lahko pogovorite na pogovorni strani članka. Pomagajte si tudi s Slogovnim priročnikom.

Junija, leta 1990 je po zelo uspešnem sovjetsko-ameriškem vrhunskem srečanju v Washingtonu zahodni svet proslavljal konec hladne vojne med supersilama. Takrat je le malo zahodnih politikov opažalo naraščajočo notranjo nestabilnost Sovjetske zveze.

Med svojim predsednikovanjem se je Gorbačov zavzemal za spremembo sovjetskega sistema. Ruski besedi glasnost (slovensko odprtost) in perestrojka (preobrazba) sta postali splošno znani kot simbol njegovih prizadevanj za svobodnejšo družbo. Vendar je moral Gorbačov pri svojih prizadevanjih loviti krhko ravnotežje med partijskimi konservativci in radikalnimi novimi demokrati. Kljub vsem naporom so se v zgradbi federacije pojavile zlovešče razpoke.

Le dva meseca po washingtonskem srečanju so sovjetske republike Armenija, Turkmenistan in Tadžikistan razglasile neodvisnost. Gorbačov je skušal ohraniti celovitost Sovjetske zveze s spremenjeno federalno pogodbo, ki naj bi jo potrdili na referendumu. Kljub temu so Armenija, Gruzija, Moldavija in baltske republike]] zavrnile njegov predlog; Gruzija, Latvija in Estonija so se odločile za popolno neodvisnost od zveze. Poleg tega je v Rusiji in na drugih območjih naraščalo nezadovoljstvo zaradi kritze v oskrbi s hrano.

Dne 19. avgusta 1991, dan pred podpisom nove zvezne pogodbe, je moskovski radio objavil, da Gorbačov "zaradi slabega zdravja" ne more opravljati svojih dolžnosti. Oblast je prevzel osemčlanski krizni komite konservativnih komunistov, ki je začel dušiti demonstracije, stavke in tisk. Ko so se na moskovskih ulicah pojavili tanki, je množica protestnikov obkolila zgradbo ruskega parlamenta. Demonstracijo je vodil radikalni Boris Jelcin, ki je obsodil puč in ljudstvo pozval k splošni stavki. Vojska je zavrnila ukaz kriznega komiteja in ni hotela streljati na demonstrante; brez vojaške podpore je državni udar hitro propadel. Gorbačova politika glasnosti je rodila nepričakovan sad: vzpon radikalcev, ki so zlomili moč Komunistične partije in zapečatili usodo Sovjetske zveze.

Vzpostavljeno iz »http://sl.wikipedia.org../../../d/r/u/Druga_ruska_revolucija.html«

Kategorije: Neurejeni članki | Komunizem | Politika Sovjetske zveze | Zgodovina Sovjetske zveze | Revolucije

##### Views

- Članek
- Pogovor
- Trenutna redakcija

##### občestvo

- Portal občestva
- Pod lipo
- Stik z nami

##### podpora

- Pomoč
- Denarni prispevki

##### Iskanje