# Unix

### от Уикипедия, свободната енциклопедия

ВНИМАНИЕ: Тази статия се нуждае от частичен или цялостен превод. Ако имате познания по използвания език, не се колебайте! Благодарим Ви, че помагате на Уикипедия!

Unix (Официалната търговска марка е UNIX) е компютърна операционна система разработена през 60-те и 70-те години на 20-ти век от група от AT&T работеща в Bell Labs включваща Кен Томпсън, Дени Ричи, и Дъглас МакИлрой. Днешните Unix са разделени на различни браншове разработени през годините от AT&T, и други комерсиални доставчици и некомерсиални организации.

Сегашният собственик на търговската марка UNIX е The Open Group, конзорциум за индустриални стандарти. Обаче правата върху изходния код на Unix, са оспорвани в дело от 2004, където доставчика на UNIX SCO Group Inc. обвинява Novell в очерняне на името (slander of title). Забележете че собственика на търговската марка използва UNIX, а не Unix. Термина UNIX не е акроним, а следва ковенцията възприета по-рано компютърните системи да се именуват с главни букви като ENIAC и MISTIC.

Само системи напълно съвместими и сертифицирани по UNIX спецификацията (Single UNIX Specification) могат да се наричат "UNIX" (другите се наричат "Unix подобни").

В началото на 70-те и 80-те, Unix вдъхнови академичните кръгове, което доведе до широкомащабно приемане (най-вече на BSD варианта, създаден в University of California, Berkeley) а също и от нови компании като Sun Microsystems. В наши дни в допълнение на сертифицираните Unix системи, Unix-подобни операционни системи като Linux и Mac OS X са често срещани.

Понякога, Традиционен Unix се използва за Unix или операционна система с характеристики на Version 7 Unix или UNIX System V.

## [редактиране] Въведение

Unix операционните системи се използват както за Сървъри така и за работни станции. Unix обкръжението и модела клиент-сървър са основни елементи за разработването на Интернет и създаването на компютърните мрежи в контраст на индивидуалните компютри.

Както Unix така и C разработени от AT&T и разпространени в правителството и академичните институции, са прехвърлени на различни архитектури и операционни системи. Като резултат Unix се свързва с "отворена система".

Unix е проектирана като преносима, многозадачна и многопотребителска когато е във времеразделяща конфигурация. За Unix системите са характерни: използването на неформатиран текст за запазване на данни; иерархична файлова система; устройствата и някои видове процеси (inter-process communication) (IPC) са третирани като файлове; използването на голям брой малки програми които могат да бъдат навързани заедно чрез интерпретатор на командна линия чрез канали, в контраст на използването на една монолитна програма имаща същата функционалност. Тези концепции са известни като философия на Unix.

В Unix, "операционната система" се състои от много от тези инструменти заедно с основната контролираща програма ядрото (kernel). Ядрото отговаря за пускане и спиране на програми, работа с файловите системи и други задачи от "високо ниво" общи за повечето програми, но най-важната задача е че то отговаря за директния достъп до хардуера и разрешаването на конфликти, когато две програми се нуждаят едновременно от достъп до едно и също устройство. Затова ядрото има специални привилегии за достъп до системата, което води до разделянето на "потребителско" и "системно" пространство.

Микроядрото се опитва да намали размера на ядрото, като разделя ядрото на много малки части изпълняващи определени опреции. По времето когато "нормалния" компютър се състоеше от твърд диск и терминали за вход-изход, файловия модел на Unix работеше много добре, тъй като входно-изходните операции бяха "линейни". Но модерните системи имат мрежа и други по-нови устройства. Описването на графичен потребителски интерфейс с мишка в "събитиен модел" не функционираше добре със стария модел. Работата върху системи поддържащи тези нови устройства през 80-те доведе до появата на неблокиращ вход-изход, варианти на междупроцесна комуникация различни от съобщителен канал (pipe), както и изваждането от ядрото на мрежовите протоколи.

## [редактиране] История

През 60-те, Massachusetts Institute of Technology, AT&T Bell Labs, и General Electric работят по експериментална операционна система наречена Multics (Multiplexed Information and Computing Service), създадена да се изпънява на GE-645 мейнфрейм. Целта е създаване на комерсиален продукт, но успех не беше постигнат. Multics е интреактивна операционна система с много нови възможности и повишена сигурност. Краен продукт се създаде, но производителността беше много ниска.

AT&T Bell Labs се оттегли и разпредели ресурсите си по други проекти. Един от разработчиците от екипа на Bell Labs, Кен Томпсън, продължи да рзработва за GE-645 мейнфрейм, и написа игра за този компютър наречена Пътуване в пространството (Space Travel). Но тя беше бавна изпълнявайки сена GE машината и доста скъпа, струва $75 за изпълнение от дефицитното компютърно време.[1]

Томпсън пренаписа играта на асемблер за Digital Equipment Corporation - PDP-7 с помощта на Дени Ричи. Този проект заедно с работата му по проекта Multics, накара Томпсън да започне нова операционна система за PDP-7. Той и Ричи ръководят екип от разработчици, включително Руд Канадей (Rudd Canaday), от Bell Labs разработващ файловата система както и новата многозадачна операционна система. Тя включваше интерпретатор на командна линия

### [редактиране] 70-те

През 1970, проектът е наречен Unics (съкратено от Uniplexed Information and Computing System), и поддържаше едновременно двама потребители. Името е приписано на Браиън Керниган (Brian Kernighan),

Дотогава нямаше финансова поддръжка от Bell Labs. Когато Computer Science Research Group поиска да използва Unix на машина много по-голяма от PDP-7, Томпсън и Ричи успяват да изтъргуват с обещание за добавяне на възможности за обработка на текст към Unix за PDP-11/20 машина. Това доведе до някаква финансова поддръжка от страна на Bell. За пръвпът през 1970, Операзионната система UNIX официално беше именувана и се изпънява на PDP-11/20. Добавена е програма за форматиране на текст наречена roff и текстов редактор. и трите написани на асемблер за PDP-11/20. Bell Labs изплзва тази "система за обработка на текст", направена от Unix, roff, и редактора, за обработка на тест за подаване на патенти. Roff еволюира в troff, пътвата електронна програма за публикуване с пълни типографски възможности. Ръководство на UNIX програмиста (UNIX Programmer's Manual) е публикувано на 3 ноември 1971.

През 1973, е решено да се пренапише Unix на C. Промяната улеснява модифицирането/прехвърлянето на Unix на други машини (т.е. преносимостта), и възможност и други разработчици могат да създадат варианти. Кода стана по-стегнат и компактен, което доведе до по бърза разработка на Unix. AT&T направи Unix достъпен за университетите и компаниите, а също и за правителството на САЩ под лиценз. Лиценза включва целия изходен код с изключение на машинно-зависимата част написана на асемблер за PDP-11. Обаче, копия на машинно зависимото ядро с коментари се разпространяват в края на 70-те под форма на копирана книга на Джон Лион от University of New South Wales - Lions' Commentary on UNIX 6th Edition, with Source Code, което доведе до приемане на Unix като операционна система за обучение.

Версиите на Unix се определят от версиите на съответните им ръководства т.е. "Fifth Edition UNIX" и "UNIX Version 5" се използват за едно и също нещо. Разработката се разшири с версии 4, 5, и 6 пуснати до 1975. Тези версии добавят концепцията за съобщителен канал, водещо до разработката на модулна кодова база, което повиши още скоростта на разработване. Версия 5 и по-специално версия 6 доведоха до множество различни версии на Unix в Bell Labs и извън нея, например PWB/UNIX, IS/1 (първия комерсиален Unix), и пренасянето му на Interdata 7/32 (първия не-PDP Unix) от University of Wollongong.

През 1978 е представен UNIX/32V, за VAX система. По това време повече от 600 машини изпълняват някаква форма на Unix. Unix версия 7 - последната широкоразпространена версия на Research Unix е представена през 1979. Версии 8, 9 и 10 са разработени през 80-те но бяха разпространени само в няколко университета, които създадоха документи описващи новостите. Това доведе до разработката на Plan 9 from Bell Labs - нова преносима разпределена система.

### [редактиране] 80-те

AT&T лицензира UNIX System III, базирана основно на версия 7, за комерсиално използване през 1982. Тя включваше поддръжка на VAX. AT&T продължи да лицензира по-старите версии на Unix. За да сложи край на объркването между различните версии, AT&T ги комбинира в UNIX System V Release 1. Тя предложи нови възможности като редактора vi и curses от Berkeley Software Distribution на Unix разработени от University of California, Berkeley. Тя включваше поддръжка на Western Electric 3B.

Тъй като новото комерсиално лицензиране на UNIX не е изгодно за академично използване както по-ранните версии изследователи от Бъркли продължават да разработват BSD Unix като алтернатива на UNIX System III и V, първоначално за PDP-11 (2.xBSD завършвайки с 2.11BSD) и по-късно за VAX-11 (версии 4.x на BSD). Много от нововъведенията в Unix първо се появяват в BSD, например C shell с контрол на задачите (създаден по модел на ITS), най-важния аспект от разработката на BSD е добавянето на TCP/IP кода към Unix ядрото. Усилията на BSD имат като резултат няколко версии съдържащи мрежовия код: 4.1cBSD, 4.2BSD, 4.3BSD, 4.3BSD-Tahoe ("Tahoe" е прякора на CCI Power 6/32 архитектурата - първата версия на различна ор DEC платформа на BSD ядрото), Net/1, 4.3BSD-Reno (за наподобяване на "Tahoe", и тъй като тази версия е "хазартна"), Net/2, 4.4BSD, и 4.4BSD-lite. Мрежовия код в тези версии е прародител на TCP/IP мрежовия код използващ се сега, включително и кода пуснат по-късно в AT&T System V UNIX и Microsoft Windows. Съпътстващия Berkeley Sockets API е де-факто стандарт за мрежови програмни интерфейси и е копиран от много платформи.

Други компании започват предлагането на комерсиални версии на UNIX за техните миникомпютри и работни станции. Повечето от тях са разработени бъз основа на System V и лицензирани от AT&T; но има и BSD базирани. Един от водещите разработчици на BSD, Бил Джой(Bill Joy), основа Sun Microsystems през 1982 и създаде SunOS (сега Solaris) за техните работни станции. През 1980, Microsoft представи техния първи Unix за 16-битови компютри наречен Xenix, който Santa Cruz Operation (SCO) прехрърли за Intel 8086 процесор през 1983, и създаде Xenix клон - SCO UNIX през 1989.

През 1984 се сформира група наречена X/Open с цел създаване на съвместима отворена система за стандартизиране на UNIX. Към средата на 80-те, несъвместимистта между конкуриращите се версии на Unix, наречени Unix войни пречат на приемането на Unix на пазар, който започна да се доминира от Microsoft-ските операционни системи. Вдъхновена от разработването на двойни (AT&T/BSD) версии на Unix, IEEE работна група P1003 разработи първия POSIX стандарт за Unix-базирани програмни интерфейси, публикуван през 1988.

## [редактиране] Стандарти

## [редактиране] Компоненти

## [редактиране] Въздействие

## [редактиране] Марки

## [редактиране] Основни Unix команди

## [редактиране] Външни връзки

Взето от „http://bg.wikipedia.org../../../u/n/i/Unix.html“.

Категории: Текущи преводи | Операционни системи

##### Views

- Статия
- Беседа
- Текуща версия

##### Търсене

##### На други езици

- Aragonés
- العربية
- Asturianu
- Bosanski
- Català
- Česky
- Dansk
- Deutsch
- Ελληνικά
- English
- Esperanto
- Español
- Euskara
- فارسی
- Suomi
- Français
- Galego
- עברית
- Hrvatski
- Magyar
- Interlingua
- Bahasa Indonesia
- Íslenska
- Italiano
- 日本語
- Қазақша
- 한국어
- Latina
- Lietuvių
- Latviešu
- Malagasy
- Македонски
- Bahasa Melayu
- Plattdüütsch
- Nederlands
- Norsk (nynorsk)
- Norsk (bokmål)
- Polski
- Português
- Română
- Русский
- Srpskohrvatski / Српскохрватски
- Simple English
- Slovenčina
- Slovenščina
- Српски / Srpski
- Svenska
- தமிழ்
- ไทย
- Türkçe
- Українська
- O'zbek
- Tiếng Việt
- 中文
- 粵語