# Александър Греков

### от Уикипедия, свободната енциклопедия

Александър Греков български политик
Роден: | 5 декември 1884 София, България
Починал: | 21 май 1922 София, България

Александър Димитров Греков е български дипломат, публицист и общественик. Той е един от основателите и пръв председател на Народния сговор.

## [редактиране] Биография

Александър Греков е син на Димитър Греков (1847-1901), политик и министър-председател на България. Завършва право в Екс ан Прованс, Франция. След завръщането си в България през 1909 постъпва на работа във външното министерство. През 1913 участва в преговорите за мирен договор с Османската империя след Междусъюзническата война. Оглавява представителствата на България във Франция (1915), Швеция (1915-1918) и Швейцария (1918-1919). От 1919 до 1920 е представител на България при окупационните сили на Антантата в Беломорска Тракия. Греков налага да се извърши преброяване на населението в областта, за да се разбие гръцката теза за преобладаването на гръцкото население в Западна Тракия, и организира борбата срещу включването на района в пределите на Гърция. През март 1920 година е отзован по настояване на гръцката страна, след което напуска външно министерство в знак на протест срещу политиката на правителството на Александър Стамболийски. Греков се ползва с името на един от най-добрите български дипломати по онова време.

През следващите години Александър Греков се занимава с журналистическа и политическа дейност. В края на 1921 година той е сред инициаторите за създаването на организацията Народен сговор и е избран за неин пръв председател. В 1922 година започва да издава всекидневника “Слово”, в чието списване участват опозиционни интелектуалци. В програмната статия на вестника от 10 април 1922 Греков обещава да се бори “срещу тесния партиен дух, срещу съсловността и изобщо срещу идейните крайности от всякакъв род”. В следващите месеци “Слово” се превръща в главна трибуна за критиките към земеделското правителство, което се разглежда като “оранжева диктатура”. Вестникът влиза в остра полемика с казионната преса и членовете на правителството, проповядва обединение на опозиционните сили и се противопоставя на управлението, което “насъсква съсловие против съсловие, класа против класа”.

На 21 май 1922 година Александър Греков е прострелян в тила в центъра на София. Отговорността за убийството е поета от анархокомунисти, макар в общественото пространство да остава подозрението за съпричастност и на управляващите. Според една от версиите причина за убийството на Греков са намеренията му да изнесе данни за ролята на някои от земеделските водачи по време на Първата световна война и сътрудничеството им с френското разузнаване.[1]

След убийството на Греков за водач на Народния сговор е избран професор Александър Цанков. Според историка Георги Марков, “може само да се гадае как би се изявил Греков в превратните събития от 1923 година, но със сигурност би бил по-достоен министър-председател от истеричния професор. През пролетта на 1922 година, земеделската върхушка си въобразява, че ще се задържи много години на власт.[2]

## [редактиране] Бележки

1. ↑ Цанков, Александър (2002). „Моето време. Мемоари“, стр. 103, Прозорец. ISBN 9547332880.
2. ↑ Марков, Георги (2003). „Покушения, насилие и политика в България 1878-1947“, стр. 216, Военно издателство.

## [редактиране] Външни връзки

- Пламен Димитров. Звездата и смъртта на Александър Греков – един от най-ярките представители на модерната българска консервативна десница проект

Взето от „http://bg.wikipedia.org../../../%D0%B0/%D0%BB/%D0%B5/%D0%90%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B0%D0%BD%D0%B4%D1%8A%D1%80_%D0%93%D1%80%D0%B5%D0%BA%D0%BE%D0%B2_2ca4.html“.

Категории: Български дипломати | Български политици (1918-1945)

##### Views

- Статия
- Беседа
- Текуща версия

##### Търсене