# Carcaixent

### De Viquipèdia

Carcaixent
Localització

Municipi de la Ribera Alta
Gentilici | Carcaixentí Carcaixentina
Població (2005) | 21.299
Superfície | 59,20 km2
Densitat | 356,74 hab/km2
Altitud | 21 m
Nuclis de població | 3
Codi postal | 46740
Coordenades | 39° 07’ 20” N 0° 26’ 56” W
Predomini lingüístic històric | Valencià
Partit judicial | Alzira
Pressupost municipal 2006 | 19.100.000,00 €

El terme, de 59,4 km2, és totalment pla i està voltat pel Xúquer, vall d’Aigües Vives i les muntanyes del Convent; regat pels rius Magre, Verd i Barxeta i la Reial Séquia de Carcaixent.

Al llarg de la ciutat hi ha un munt de cases modernistes aixecades per burgesia agrícola del segle passat; també cal destacar el conjunt, també modernista, format pel parc Navarro Daràs i el Passeig.

## [edita] Història

Poblat des del Neolític i l'Edat del Bronze, com ho demostren nombroses troballes escampades pel seu terme. De l'època ibero-romana s'han trobat restes algunes viles. La fundació de l’actual nucli urbà és incerta, uns apunten als romans i d’altres a una alqueria musulmana; d’aqueix període hi ha documentades diverses alqueries en l’actual terme: Alborgí, Benimaclí, Benivaire, Cogullada, Ternils i alguna més que totes plegades acabaren conformant un nucli conegut com Horta de Cent o Horta de Carcaixent.

Després de la seua conquesta per Jaume I a finals de desembre del 1242, va ser repoblada amb lleidatans i tortosins; apareix per primera vegada en el Llibre del Repartiment en 1248; en 1266 es constitueix en parròquia i s’edifica, a l’alqueria de Ternils, l’ermita de sant Roc; en l'època medieval Carcaixent era una alqueria dependent d'Alzira; l'any 1348 la Guerra de la Unió afectà les alqueries, i Carcaixent i Cogullada foren cremades; el 1434 ja posseïa església, que era atesa pel vicari de Ternils.

El segle XVI va ser època de gran creixement urbanístic, demogràfic i econòmic mercès al conreu de la morera i el comerç de la seda; en 1521 era lloc d’agermanats i hi hagué força enfrontaments; el 1547 la cúria va decidir que el vicari residís ja a Carcaixent; el 1544 ja existien diversos beneficis en l'església, el 1576 hom segrega d’Alzira i es constitueix en universitat amb plena capacitat de govern i administració la qual cosa comportava l'assignació d'un terme municipal i el repartiment de les càrregues amb el municipi d'Alzira; el 1577 el municipi va sol·licitar la de cises en el pa, el vi i la carn per a desendeutar-se de les despeses ocasionades per la imposició construcció de l'església, que els va costar més de 10.000 ducats; el 1589, Felip II l’atorgà el títol de vila reial amb dret a vot a les Corts Valencianes, mitjançant costosos donatius a la Corona.

En l'últim terç del segle XVI s’hi conreaven al voltant de 24.000 fanecades, i entre un 25 i un 30% dels propietaris estaven considerats com rics i en condicions d'acumular excedents, la qual cosa explica que el veïnatge contribuïra en la despesa que va suposar l'aixecament de la vila; en les Corts valencianes de 1626, l'església demanà l'exempció de pagar el dret d'amortització i segell de 40.000 lliures, i el braç reial va demanar la revisió dels termes i límits amb Algemesí degut als molts processos entaulats des de la segregació d'Alzira; en les de 1645 va sol·licitar franquícia per a amortitzar 2.000 lliures. El 1627 ja posseïa un sistema d'insaculació per a l'elecció d'oficials locals. Degut als greus problemes que tingueren els llauradors entre el 1600 i el 1650, la vila decidí construir una nova sèquia que suplís la insuficiència de la xarxa de sèquies i braçals dependents del riu Albaida i el barranc de Barxeta.

A l’inici del XVIII, Carcaixent és el centre comarcal de la seda; en la guerra de Successió va recolzar al borbó Felip V que, en 1708 i 1738, atorgà dos diplomes pels que fou concedida la jurisdicció civil i criminal, alta i baixa; en 1781 mossèn Monzó i els seus amics Maseres i Bodi plantaren en la Bassa Reial el primer camp de taronges que fou la base la transformació moderna de la localitat.

A principis del segle XIX existien en la vila quatre molins de farina i arròs i 204 torns de filar seda; el 1813 i en el context de la guerra del Francès tingué lloc al terme un important enfrontament contra les tropes franceses que donà lloc a la llegenda de "la Marqueseta"; Mª. Antònia Talens Mezquita.

A partir del 1848 comença l'exportació de taronges cap a França i des del 1863 cap a Gran Bretanya; el 12 d’agost de 1861 va crear-se la companyia Tranway Carcagente a Gandia que s’encarregava de la construcció i explotació del primer ferrocarril de via estreta de la península, després de tres anys d’obres el 8 de febrer de 1864 s’inaugurava el tramvia-ferrocarril amb tracció animal que s’encarregava d’unir dues comarques tan pròsperes com La Safor i La Ribera; el 1911 i, durant un avalot que va tenir lloc a la vila a causa de la guerra d’Àfrica, l'ajuntament fou assaltat i cremat part del seu mobiliari; el 1916 obtingué el títol de ciutat.

## [edita] Llocs d'interès

- Ermita de sant Roc de Termils. Temple del segle XIII d’estil pregòtic i portada romànica. Recentment restaurat, està declarat Monument Artístic Nacional.

- Església de sant Bartomeu de Cogullada. S. XVI-XVII. Una recent restauració ha fet malbé la decoració primitiva. Conserva objectes de culte interessants procedents d’altres esglésies destruïdes en la guerra de 1936-1939.

- La Torre de Carcaixent, o cova de Les Meravelles. Torre de planta quadrangular que es conserva en bon estat dins d’una propietat privada.

- Magatzem de La Ribera. Modernista, de principis del segle passat.

- Casa Consistorial. Neoclàssic, de 1847.

- Monestir del Corpus Christi. Convent dominic de 1654 del que només roman l’església, convertida en auditori.

- Convent d’Aigües Vives, del s XV.

- Palau del marqués de Montortal, o de la Marqueseta, construït en 1780, reformat en 1854 i restaurat en 1993.

- Assumpció de nostra Senyora. De 1434, gòtica, ampliada i reformada en diferents ocasions. Alberga pintures de Segrelles.

- Convent de sant Francesc. Edificat en 1602 amb l’autorització del patriarca Joan de Ribera.

- Església de sant Antoni de Pàdua.

- Església de sant Francesc de Paula.

## [edita] Festes

A la Mare de Déu d'Aigües Vives i a Sant Bonifaci Màrtir cap al 16 de octubre.

## [edita] Pedanies i barris

Tradicionalment gran part de la població ha viscut disseminada pel terme i a hores d’ara hi ha tres nuclis que concentren els 21.119 carcaixentins que s’hi empadronaren en 2004:

- Carcaixent
- Cogullada
- La Barraca d’Aigües Vives

La ciutat de Carcaixent, compta amb quatre barris coneguts amb els noms de:

- Santa Bàrbara
- Les Barraques
- La Muntanyeta
- Els Quatre Camins

## [edita] Altres dades

Un 81,80% dels habitants parlen valencià, segons cens de 2.001.

Les eleccions municipals de 2003 donaren 13 regidors i la batlia al PP; el BLOC tragué 3 regidors, La Rosa, 2; el PSPV, 1 i AV, 1.

Des del segle XIX el monocultiu de la taronja és la base de la pròspera economia local. L’escassa indústria es dedica a la transformació dels cítrics i quelcom de tèxtil i mobiliari.

## [edita] Enllaços externs

- País Valencià, poble a poble, comarca a comarca, de Paco González Ramírez, d'on se n'ha tret informació amb el seu consentiment.
- Secció "Poble a poble" del Diari Parlem, d'on s'ha extret informació amb consentiment de l'autor.
- Institut Valencià d'Estadística.
- Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat.
- Associació de Veïns Sant Antoni - Les Barraques.

Obtingut de "http://ca.wikipedia.org../../../c/a/r/Carcaixent.html"

Categoria: Ribera Alta

##### Views

- Article
- Discussió
- Revisió actual

##### Cerca

##### En altres llengües

- English
- Español
- Italiano
- Nederlands