Glagoljica - Wikipedija

# Glagoljica

### Izvor: Wikipedija

Povijest alfabeta

srednje brončano doba 19.–15. st. p.n.e.

- Kanaansko-feničko 14. st. p.n.e.
  - paleohebrejsko 10. st. p.n.e.
  - aramejsko 9. st. p.n.e.
    - Brahmi i indijska 6. st. p.n.e.
      - tibetansko 7. st.
      - kmersko/javansko 9. st.
    - hebrejsko 3. st. p.n.e.
    - sirsko 2. st. p.n.e.
      - nabatejsko 2. st. p.n.e.
        - arapsko 4. st.
    - avestijsko 4. - 6. st.
  - grčko 9. st. p.n.e.
    - etrušćansko 8. st. p.n.e.
      - latinično 7. st. p.n.e.
      - rune 2. st.
      - ogamsko 4. st.
    - gotičko 4. st.
    - armensko 405.
    - glagoljičko 862.
    - ćirilično 10. st.
  - samaritansko 6. st. p.n.e.
  - iberska 6. st. p.n.e.
- južnoarapsko 9. st. p.n.e.
  - etiopsko 5. –6. st. p.n.e.

meroitičko 3. st. p.n.e.
Geneologija

Glagoljica je staroslavensko pismo nastalo sredinom 9. st. koje se u hrvatskim krajevima zadržalo sve do 19. st. Već početkom 16. st. sve više je potiskuje latinica. Autorima ovog pisma smatraju se braća Ćiril i Metod, bizantski redovnici iz Soluna. Ćiril (pravim imenom Konstantin) je na osnovu jezika makedonskih Slavena iz okolice Soluna sastavio prilagođeno pismo i prevodio crkvene knjige.

Ime pisma dolazi od staroslavenske riječi »glagoljati« (to jest, govoriti).

Glagoljica se javlja u dva oblika: obla (bugarska) i uglata (hrvatska). Najpoznatiji hrvatski glagoljaški spomenik, Bašćanska ploča, pokazuje umjerenu oblost, no uglata glagoljica je specifični hrvatski oblik glagoljice. Javlja se u Hrvatskoj počevši od 12. st., najčešća je u primorskim krajevima (Istra, Hrvatsko Primorje, Dalmacija, zadarski i kvarnerski otoci, prije svega Krk, Cres i Lošinj), ali se nalazi i u unutrašnjosti Like i Krbave, sve do Kupe, čak do Međimurja i slovenskih krajeva.

Prva knjiga tiskana tim pismom je Misal po zakonu rimskoga dvora (Missale Romanum Glagolitice) iz 1483 koji je tiskan u Kosinju, u Lici te se popularno naziva i Kosinjski misal.

## [uredi] Glagoljička azbuka

Glavni članak: Azbuka

| az |  | mislete |  | šta
| buki |  | naš |  | jer
| vedi |  | on |  | jeri
| glagol |  | pokoj |  | jerj
| dobro |  | rtsi |  | jat
| jest |  | slovo |  | jo
| živete |  | tverdo |  | ju
| dzelo |  | uk |  | jus malij
| zemlja |  | fert |  | jus malij jotirovannij
| iže |  | kher |  | jus bolšoj
| i |  | ot |  | jus bolšoj jotirovannij
| dzerv |  | ci |  | thita
| kako |  | červ |  | ižica
| ljudi |  | ša |  |

Već se u 10. stoljeću među Ćirilovim učenicima u Bugarskoj pojavilo drugo pismo - ćirilica. Iako nosi ime po Ćirilu, ćirilica nije njegovo djelo. Ćirilica je stvorena na temelju grčkog alfabeta u smislu povezivanja slavenskih pravoslavnih crkava s grčkom, što se kosi s Ćirilovim zamislima o neutralnosti.

Ćiril je htio premostiti jaz između zapadne i istočne crkve. Ujesen 867. je u Mletcima pred svećenstvom zagovarao pravo na ispovijedanje vjere na slavenskom jeziku i pismu. Tu je postigao znatan uspjeh: već je sljedeće godine papa Hadrijan II. odobrio glagoljaško bogoslužje - tj. uporabu slavenskih jezika i glagoljice. U vrijeme kad je cijela sjeverna i zapadna Europa u bogoslužju koristila samo latinski, bio je to doista velik uspjeh. Nakon Ćirilove smrti, za glagoljicu i Ćirilova brata Metoda zauzeo se i papa Ivan VIII. i pohvalio svećenike glagoljaše, koji podučavaju vjeru na materinskom jeziku.

Na južnom i zapadnom Balkanu je do 12. stoljeća ćirilica posve istisnula glagoljicu, sigurno zbog utjecaja grčke pravoslavne crkve. Na sjeverozapadu se glagoljica održala pod zaštitom Rima, ponegdje i do početka 20. stoljeća. U međuvremenu se pojavila već spomenuta hrvatska inačica, uglata glagoljica:

## [uredi] Literatura

- Fučić, Branko: Glagoljski natpisi. U: Djela Jugoslavenske Akademije Znanosti i Umjetnosti, knjiga 57. Zagreb, 1982.
- Fullerton, Sharon Golke: Paleographic Methods Used in Dating Cyrillic and Glagolitic Slavic Manuscripts. U: Slavic Papers No. 1. Ohio, 1975.
- Gosev, Ivan: Rilszki glagolicseszki lisztove. Szofia, 1956.
- Jachnow, Helmut: Eine neue Hypothese zur Provenienz der glagolitischen Schrift - Überlegungen zum 1100. Todesjahr des Methodios von Saloniki. In: R. Rathmayr (Hrsg.): Slavistische Linguistik 1985, München 1986, 69-93.
- Jagić, Vatroslav Glagolitica. Würdigung neuentdeckter Fragmente, Beč, 1890.
- Kiparsky, Valentin: Tschernochvostoffs Theorie über den Ursprung des glagolitischen Alphabets In: M. Hellmann u.a. (Hrsg.): Cyrillo-Methodiana. Zur Frühgeschichte des Christentums bei den Slaven, Köln 1964, 393-400.
- Miklas, Heinz (ur.) Glagolitica: zum Ursprung der slavischen Schriftkultur, Beč, 2000.
- Steller, Lea-Katharina (rođ. Virághalmy): A glagolita írás. U: Paleográfiai kalandozások. Szentendre, 1995. ISBN 9634509223
- Vais, Joseph: Abecedarivm Palaeoslovenicvm in usum glagolitarum. Veglae, [Krk], 1917. XXXVI
- Vajs, Josef: Rukovet hlaholske paleografie. Uvedení do knizního písma hlaholskeho. V Praze, 1932. 178 p, LIV. tab.

## [uredi] Vanjske poveznice

- Kronološki popis najvažnijih glagoljskih spomenika
- Glagoljica u Lici, Krbavi i Gatskoj
- Hrvatski glagoljski rukopisi izvan domovine
- Hrvatski državni arhiv - Glagoljica
- Staroslavenski institut
- Tečajevi
- Kurzivna glagoljica
- Iz hrvatske glagoljske baštine
- Zapisi
- Font

Nedovršeni članak Glagoljica koji govori o pismu treba dopuniti. Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.

Dobavljeno iz "http://hr.wikipedia.org../../../g/l/a/Glagoljica.html"

Kategorije: U izradi, Pismo | Pismo

##### Views

- Članak
- Razgovor
- Trenutna inačica

##### Traži

##### Drugi jezici

- Беларуская
- Български
- Brezhoneg
- Bosanski
- Česky
- Dansk
- Deutsch
- English
- Español
- Suomi
- Français
- Galego
- Magyar
- Italiano
- 日本語
- Latina
- Македонски
- Nederlands
- Norsk (bokmål)
- Polski
- Português
- Română
- Русский
- Сибирской
- Srpskohrvatski / Српскохрватски
- Slovenčina
- Slovenščina
- Српски / Srpski
- Svenska
- Українська
- 中文