# Баница (Ном Лерин)

### от Уикипедия, свободната енциклопедия

  Вижте пояснителната страница за други значения на Баница.

Баница
Данни
Население: | 688 (2001)
Надм. височина: | 871 м
Геогр. положение: | 40° 46' 0 сев. ш. 21° 37' 0 изт. д.
Пощ. код: | 539 74 |
Тел. код: | 2385 |

Баница (на гръцки Βεύη, Веви, старо Μπάνιτσα, Баница) е село в Република Гърция, в Дем Вощарани, Ном Лерин (Флорина), Област Западна Македония с 1 535 жители (2001). Селото е разположено на 23 километра източно от номовия център Лерин (Флорина) в западното подножие на планината Малка Нидже (Каймакчалан) на главния път от Солун за Лерин и Битоля.

## [редактиране] История

В османски данъчни регистри на християнското население от вилаета Филорина от 1626-1627 година селото е отбелязано под името Баниче с 132 джизие ханета (домакинства).

В края на 19 век Баница е голямо чисто българско село. В 1863 година австрийският консул Йохан фон Хан в "Пътуване от Белград до Солун", пише за Баница: "Баница, село със 130 български къщи." [1] В "Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника", издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката от 1873 Баница е посочено като село с 200 домакинства с 604 жители българи.[2] Според Стефан Веркович в 1889 година в Баница живеят 141 български семейства или 682 души.[3]

Според статистиката на Васил Кънчов в 1900 Баница има 1 650 жители българи.[4] Баница е чисто екзархийско чифлишко село. По данни на секретаря на екзархията Димитър Мишев в 1905 година в селото има 2 000 българи екзархисти и функционират две български училища - основно и прогимназиално.[5]

Баничани участват активно в съпротивата на ВМОРО срещу османската власт. Първият комитет в селото е основан в края на 90-те години на 19 век от Георги Попхристов и Даме Груев.

Придвижване на артилерия край село Баница по време на Първата световна война

След Балканската война селото попада в Гърция. Преброяването от 1913 показва 1 617 жители. Баница за кратко е освободено от българската армия по време на Първата световна война, за да бъде отново върнато в Гърция по Ньойския договор. Преброяването от 1920 показва 524 семейства и 1 659 жители, а това в 1928 - 1 995 жители. През 1926 година Баница е преименувано на Веви.

На 15 ноември 1931 година началникът на полицията в Баница изпраща в Лерин доклад със списък на "доказаните българи" първенци в селото, оглавен от Никола Малинов, обвинени, че са членове на нелегална революционна организация, като срещу един от тях - Кръстьо Манов е започнало съдебно дирене. Според гръцки жандармерийски документ от 1932 година във Веви живеят 323 българогласни семейства, 203 от които "българомислещи с изявено българско съзнание". В жандармерийски документ от 1939 година Баница, заедно с района на Преспа е посочена като селище, на което трябва да се обърне най-сериозно внимание в борбата с "българомислещите". Преброяването от 1940 година показва 2 245 души.

След разгрома на Гърция от Нацистка Германия през април 1941 година в Баница селяните установяват българска администрация, макар селото да остава в Гърция. Баничани не допускат гръцка жандармерия и при стълкновението са убити трима полицаи, след което жителите на селото заявяват на германските военни власти, че "са българи и не желаят друга власт, освен българска". Баничани участват активно и в създадените от Централния българо-македонски комитет чети за защита от гръцките паравоенни организации в Егейска Македония.[6] След изтегянето на германците в 1946 година 200 души от Баница са съдени за членство в "Охрана" от Леринския съд, като 9 от тях са осъдени на смърт.

В 1945 в Баница има 2 680 българофони, от които 1 900 с "негръцко национално съзнание", 280 с "гръцко" и 500 с "неустановено национално съзнание".

В Гражданската война жителите на Баница се сражават на страната на Демократичната армия на Гърция. Преброяването от 1951 показва 2 062 жители, а това от 1961 2 105. През 60-те години голяма част от жителите му емигрират - преброяването от 1971 сочи едва 1 043 души. Масовата емиграция продължава до 70-те години на 20 век. Според различни изчисления в Канада живеят около 6 500 баничани и техни потомци, в Австралия - 2 500, в Република Македония 2 000.

## [редактиране] Личности

### [редактиране] Родени в Баница

- Алексо Джорлев (? - 1915), български революционер
- Боро Пейчинов (1942 - ), македонски карикатурист и аниматор
- Дзоле Гергев (Атеш паша) (? - 1910), български революционер

### [редактиране] Починали в Баница

- Васил Попов (? - 1903), български революционер
- Георги Папанчев (1970 - 1903), български революционер

## [редактиране] Външни връзки

Сайт за село Баница

- Христо Силянов. „Писма и изповеди на един четник, 1902“. София, 1927

## [редактиране] Бележки

1. ↑ J.G.v Hahn "Reise von Belgrad nach Salonik", Wien 1861, 121.
2. ↑ „Македония и Одринско. Статистика на населението от 1873 г.“ Македонски научен институт, София, 1995.
3. ↑ Стефан Веркович. „Топографическо-этнографический очерк Македонии“. СПб, 1889.
4. ↑ Васил Кънчов. „Македония. Етнография и статистика“. София, 1900.
5. ↑ D.M.Brancoff. "La Macedoine et sa Population Chretienne". Paris, 1905.
6. ↑ Добрин Мичев. Българското национално дело в Югозападна Македония (1941 – 1944 г.)

Дем Вощарани (Мелити) |
--- | ---
Вощарани (Мелити) | Агиос Атанасиос | Баница (Веви) | Борешница (Палестра) | Върбени (Итеа) | Горно Крушоради (Ано Ахлада) | Забърдени (Лофи) | Крушоради (Ахлада) | Неокази (Неохораки) | Петорак (Трипотамос) | Пополжани (Папаянис) | Росен (Ситария) | Сетина (Скопос) | Юруково (Юруки)

Взето от „http://bg.wikipedia.org../../../%D0%B1/%D0%B0/%D0%BD/%D0%91%D0%B0%D0%BD%D0%B8%D1%86%D0%B0_%28%D0%9D%D0%BE%D0%BC_%D0%9B%D0%B5%D1%80%D0%B8%D0%BD%29_a6f6.html“.

Категории: Села в Гърция | Български общности в чужбина | Ном Лерин

##### Views

- Статия
- Беседа
- Текуща версия

##### Търсене

##### На други езици

- Ελληνικά
- English