# Alemany suís

### De Viquipèdia

No veieu bé alguns caràcters?

Alemany suís 'Schweizerdeutsch'
Pronunciació: | AFI: ʃvi:tsaty:tʃ
Altres denominacions: | Schwyzerdütsch, Schwiizerdütsch, Schwiizerdüütsch, Schwyzertütsch, Schwizertitsch
Parlat a: | Suïssa
Regió: | Europa Central
Parlants: | 4,5 milions
Rànquing:
Classificació genètica: | Indoeuropea Germànica Occidental Alt alemany Alemany superior
Alamànic

estatus oficial
Llengua oficial de: | -
Regulat per: | -
codis de la llengua
ISO 639-1 | -
ISO 639-2 | gem, col·lectivament com a Germanic (other)
ISO/FDIS 639-3 | {{{iso3}}}
SIL | gsw, wae
{{{mapa}}}
vegeu també: llengua

L'alemany suís (Schweizerdeutsch en alemany estàndar; Schwyzerdütsch, Schwiizerdütsch, Schwyzertütsch o Schwizertitsch en altres ortografies que reflecteixen les pronunciacions dialectals) és un dels dialectes alamànics que es parlen a Suïssa. A vegades, d'altres dialectes alamànics parlats fora d'aquest país se'n diu alemany suïs també, especialment dels de Liechtenstein, molt propers als de Suïssa.

## [edita] Ús

Al contrari que molts dialectes de l'Europa moderna, l'alemany suís és el llenguatge parlat quotidianament tant per tots els estrats socials de les ciutats industrials com per la gent del camp. L'utilització d'un dialecte no comporta cap inferioritat social o educacional. Només hi ha unes poques situacions on parlar l'alemany estàndar és veu necessari o considerat, per exemple en l'educació (tot i que no durant les pauses), al parlament, a les notícies televisades o en presència d'estrangers germanòfons. Es parla d'una situació de diglòssia medial ja que el dialecte és principalment la llengua parladda mentres que l'estàndar és l'escrita.

L'alemany suís és intel·ligible per als parlants d'altres dialectes alamànics, però normalment no ho és per als parlants de l'alemany estàndar (incloent els suïssos francòfons o italòfons que han aprés l'alemany a escola). Els parlants d'alemany suís que surten a la televisió o al cinema se solen doblar o subtitolar si l'emissió és a Alemanya.

El rock cantat en alemany suís ha arribat a constituir un gènere musical al seu país anomenat Dialect rock.

## [edita] Variacions

Els dialectes del suís tenen marcades diferències en la pronunciació i en el vocabulari, però els parlants s'entenen mútuament, amb unes poques excepcions, per exemple a la part alemany del cantó de Valais. Els dialectes del suís són part essencial de les identitats culturals locals, en alguns casos a nivell de població o subgrup cultural (tant la classe alta de Basilea com els pagesos d'Adelboden tenen els seus propis dialectes específics). En algunes regions, un polític que no parla la varietat local de suís té menys possibilitats a les eleccions.

Expressen una forta distinció nacional, cantonal i regional, tot separant els residents a Suïssa d'aquells que viuen al "gran cantó" (Alemanya).

## [edita] Història

Com a dialectes alamànics, els dialectes del suís no van participar de la segona mutació vocàlica germànica que va tenir lloc en l'Edat mitjana: encara s'usen gairebé les mateixes vocals que a l'alt alemany mitjà. Una excepció són algunes varietats centrals del suís com ara el del cantó d'Uri.

Exemples:

Dialecte de Zuric | Dialecte d'Uri | Alemany estàndar | Traducció
--- | --- | --- | ---
[huːs] | [huis] | [haʊs] | casa
[bruːn] | [bruin] | [braʊn] | marró

Gran part dels dialectes del suís, en ser dialectes de l'alt alamànic, han acompletat la mutació consonàntica de l'alt alemany, això és, no només han fet el canvi de t a [ts] o [s] i de p a [pf] o [f], sino que a més a més l'han fet de k a [kχ] o [χ]. La majoria tenen [kχ] o [χ] inicials en comptes de [k], encara que hi ha excepcions, com les varietats de Chur o Basilea. El suís de Basilea és un dialecte del baix alamànic (com la majoria, encara que no tots, de dialectes alamànics parlats a Alemanya), i el suís de Chur és bàsicament un dialecte de l'alt alamànic però sense [χ] or [kχ] inicials.

Exemples:

Alt alamànic | Baix alamànic | Alemany estàndar | Traducció
--- | --- | --- | ---
[ˈχaʃtə] | [ˈkʰaʃtə] | [ˈkʰastən] | armari
['χɛːs] | ['kʰæs] | ['kæːzɛ] | formatge

## [edita] Pronunciació

### [edita] Consonants

Com a tots els dialectes del sud de l'alemany, els dialectes suïssos no tenen obstruents sonores. En comptes d'això hi ha una distinció de llargària.

Les oclusives /p, t, k/ no són aspirades. Els sons aspirats [pʰ, tʰ, kʰ] s'han desenvolupat secundàriament (en la majoria de dialectes) en trobar-se l'oclusiva i l'aspiració quan es contreu un mot (behalten, guardar > /phaltə/; Gehalt, sou > /khalt/) o per manlleus d'altres llengües, normalment l'alemany estàndar (Tee [tʰeː], té > /theː/). Als dialectes de Basilea i Chur, però, hi ha paraules nadiues amb /k/ aspirada.

Al contrari que el alemany estàndar, que té dos al·lòfons per a /x/ ([ç] i [χ]), el suís només té [χ].

Tot i que al suís no hi ha ensordiment final, l'oïda de l'estranger pot captar familiaritat amb l'alemany estàndar degut a la manca d'oclusives sonores.

També, sovint, una consonant llarga pot anar precedida d'una vocal curta.

### [edita] Vocals

La majoria dels dialectes suïssos tenen vocals avançades rodones, al contrari que molts dialectes de l'alemany. Només als dialectes del baix alamànic del nord-oest de Suïssa (Basilea principalment) i als del cantó de Wallis s'han "des-arrodonit". La influència d'altres dialectes del suís està fent extendre's l'arrodoniment.

Com els dialectes bàvars, els dialectes del suís han mantingut els diftongs creixents de l'alt alemany mitjà: /iə̯, uə̯, yə̯/, per exemple "lieb" adorable (Cf. suís /liə̯b̥/ i alemany estàndar /liːp/), "gut" bé, bo (Cf. suís /kuə̯t/ i alemany estàndar /guːt/) i "kühl" fresc (Cf. suís /xyə̯l/ i alemany estàndar /kʰyːl/). Cal tenir en compte el "des-arrodoniment" d'alguns dialectes tractat al paràgraf anterior, que també ha afectat els diftongs.

Com els dialectes del baix alemany, els de l'alemany suís han conservat els antics monoftongs /iː, uː, yː/, per exemple "Pfeil" fletxa (Cf. suís /pfiːl/ i alemany estàndar /pfaɪ̯l/), "Bauch" panxa (Cf. suís /b̥uːx/ i alemany estàndar /bau̯x/) i "Säule" pilar (Cf. suís /z̥yːlə/ i alemany estàndar /zɔʏ̯lə/).

Els dialectes occidentals (per exemple el de Berna) han preservat els antics /ei̯, ou̯/ mentres que la resta tenen /ai̯, au̯/ com a l'alemany estàndar.

### [edita] Suprasegmentals

A molts sialectes del suís, la longitud de vocals i consonants són independents entre sí, al contrari que a altres llengües germàniques.

Exemples de la varietat de Berna:

| /a/ curta | /aː/ llarga
/f/ curta | /hafə/ "bol" | /d̥i b̥raːfə/ "els honestos"
/fː/llarga | /afːə/ "micos" | /ʃlaːfːə/ "dormir"

L'accent cau a la primera síl·laba amb més freqüència que en alemany estàndar, fins i tot a manlleus del francès com [ˈmɛrsːi] o [ˈmersːi] "gràcies". El suís de Berna és un dels dialectes on moltes paraules s'accentuen en la primera síl·laba, per exemple [ˈkaz̥ino] "casino" (cf. alemany estànar [kʰaˈziːno]. De tota manera hi ha molts patrons d'accentuació diferents fins i tot entre dialectes. No n'hi ha cap que sigui tan consistent en aquest aspecte com ho és l'islandès.

## [edita] Gramàtica

La gramàtica del suís presenta algunes peculiaritats comparada amb la de l'alemany estàndar:

- No hi ha un pretèrit indicatiu, però sí un de subjuntiu.
- A la major part dels dialectes no hi ha genitiu.
- L'ordre dins un sintagma verbal pot variar. Per exemple: "wil du bisch cho/wil du cho bisch" perquè has vingut (Cf. alemany estàndar "weil du gekommen bist").
- A les proposicions de relatiu, les partícules "der, die, das, welcher, welches" (el/la que, el/la qual, etc.) han estat substituides per "wo" (on): "Ds Bispil, wo si schrybt" L'exemple que ella escriu (Cf. alemany estàndar "Das Beispiel, das sie schreibt").
- Combinats amb altres verbs, els verbs "ga/go", "cho", "la/lo" i "aafa/aafo" (anar, venir, deixar, començar) es redupliquen i s'avantposen al verb principal. Exemple:

  Alemany estàndar | Ich | gehe | einen Film |  | anschauen
  Alemany suís | Ich | gang | en Film | go | luege
  Traducció literal | jo | vaig a | una pel·lícula | anar a | veure

Nota: diverses ortografies són luege, lüege, lüägä, lüäge, luegä, luägä.

## [edita] Escriptura

Els dialectes del suís normalment són parlats però no escrits. Tots els escrits formals (diaris, llibres) i gran part dels informals es fan en aleman estàndar, que a cops rep el nom de Schriftdeutsch (alemany escrit). Algunes paraules dialectals són acceptades com a regionalismes de l'alemany estàndar de Suïssa amb la ratificació del Duden, per exemple "Zvieri" berenar (de "Z' vieri", a les quatre).

Hi ha pocs treballs escrits en dialectes suïssos. Avui dia el jovent usa cada cop més el seu dialecte en comunicació escrita informal (per exemple, el correu electrònic o els SMS). De tota manera, la majoria escriu l'alemany estàndar amb més fluidesa que el suís.

En no haver-hi un estàndar qui escriu en suís usa la varietat de la seva regió.

L'escriptura de l'alemany suís no està normativitzada. Les ortografies usades es poden classificar en dos grups: aquelles que intenten mantenir-se el més a prop possible de l'ortografia de l'alemany estàndar i aquelles que intenten reflexar la pronunciació característica el més fidelment possible.

Hi ha algunes lletres usades de manera diferent que en les normes d'escriptura de l'alemany estàndar:

- La k (i ck) s'usa per al so africa /kx/.
- El dígraf gg, usat per a la /k/ fortis (encara hi ha debat obert al respecte de si es pot parlar de "fortis" i "lenis" en alemany suís).
- La y (i a cops yy) tradicionalment s'empra per a representar els sons /iː, i/ que corresponen a l'/aɪ̯/ de l'alemany estàndar, per exemple "Rys" arrós (cf. alemany estàndar /raɪ̯s/) en contraposició a "Ris", "Riis" gegant (cf. alemany estàndar /riːzə/). Molta gent, però, no usen y sinó i o ii, especialment en els dialectes que no fan aquesta distinció per exemple, "Riis" /riːz̥/ en suís de Zuric arrós i gegant (cf. suís de Berna, que distingeix "Rys" /riːz̥/ arrós de "Riis" /rɪːz̥/ gegant). Alguns fins i tot usen ie per influència de l'alemany estàndar, però això pot crear confusió amb ie usat per representar /iə̯/.

## [edita] Vocabulari

La majoria dels manlleus venen de l'alemany estàndard. Molts d'ells són ara tan comuns que han substituït per complet els mots originals suïssos, per exemple "Hügel" turó (en comptes de "Egg" o "Bühl") o "Lippe" llavi (en comptes de "Lefzge"). D'altres han substituït els mots originals només en part, per exemple "Butter" mantega o "Kopf" cap (que continuen dient-se "Anken" i "Grind" al sudoest de Suïssa). Qualsevol paraula de l'alemany estàndard parlat a Suïssa té la capacitat de ser manllevada, adaptant-la a la fonologia del l'alemany suís.

Els dialectes suïssos tenen algunes paraules del francès perfectament assimilades. "Glace" gelat per exemple és pronunciat [ˈɡ̊lasːeː] o [ˈɡ̊lasːə] en molts dialectes de l'alemany suís (mentres que en francès és /glas/). La paraula francesa "merci" gràcies s'usa a "merci viilmol/vilmal" moltes gràcies. També és molt comuna "velo" bicicleta (accentuada a la primera síl·laba al contrari que en francès) en comptes de "Fahrrad". És possible que aquests manlleus no provinguin directament del francès sino que siguin supervivents dels abans nombrosos manlleus francesos de l'alemany estàndard que van caure en desús a Alemanya.

Entre els manlleus de l'italià hom pot trobar "exküsi" perdó (de "excusi").

En els darrers anys, els dialectes de l'alemany suís també han manllevat algunes paraules angleses que ja sonen molt "suïsses", com per exemple [ˈfuːd̥ə] menjar (v.) (de "food", menjar (n.)), [ɡ̊ei̯mə] jugar a jocs d'ordinador (de "game" joc) o [ˈz̥nœːb̥ə] fer snowboard (de "snowboard"). Mentre que la major part d'aquests manlleus són recents, alguns porten dècades en ús, com ara [ˈʃutːə] jugar a futbol (de "shoot" xutar).

Les paraules que han passat de l'alemany suís al català com ara "muesli" (o "müesli") són escases.

## [edita] Distribució dialectal

Hi ha nombrosos dialectes de l'alemany suís (en groc a la imatge). Tot i que en general la diferenciació dialectal és per regions, és posible "captar" de quina ciutat és una persona només parant atenció a la seva manera de parlar. A mesura que la movilitat ha anat augmentant recentment any rera any aquestes distinción s'han anat diluint. La diferenciació regional continua forta, però.

Els principals dialectes són
GR: els de la part germanòfona de Grubünden,
SG: els de St. Gallen,
AP: Appenzell,
TG: Thurgau,
GL: Glarus,
SH: Schaffhausen,
ZH: Zuric,
Z: Zug,
SZ: Schwyz,
LU: Lucerna,
UR: Uri,
UW: Unterwalden,
VS: les parts germanòfones de Valais,
AG: Aargau,
BE: Les parts germanòfones de Berna,
BS: Basilea,
SO: Solothurn
FR: i les parts germanòfones de Friburg.
També es parla alemany suís al nord d'Itàlia (P) i al noroest de Ticino (T).

## [edita] Vegeu també

- Alamànic

## [edita] Enllaços externs

- dialekt.ch, recull de mostres sonores dels diferents accents d'alemany suís (en alemany)
- Diccionari en línia alt alemany-suís, suís-alt alemany
- Chochichästli-Orakel, "endevina" la procedència d'un parlant d'alemany suís tot basant-se en com pronuncia un seguit de paraules (en alemany)
- Curs ràpid de suís (en anglès i en noruec)
- Una visió general del suís (en anglès)
- Diccionari suís-anglès de renecs i obscenitats

Obtingut de "http://ca.wikipedia.org../../../a/l/e/Alemany_su%C3%ADs.html"

Categories: Alt Alemany | Suïssa

##### Views

- Article
- Discussió
- Revisió actual

##### Cerca

##### En altres llengües

- Alemannisch
- Česky
- Deutsch
- English
- Español
- Français
- 日本語
- Nederlands
- Polski
- Português
- Bân-lâm-gú