Gina Lollobrigida - Vikipeedia, vaba entsüklopeedia

# Gina Lollobrigida

###

Gina Lollobrigida (sünninimi Luigina Lollobrigida; sündis 4. juulil 1927 Subiacos, Itaalias) on itaalia näitleja.

## [redigeeri] Biograafia

Ilusal, rikkal, kuulsal ja sensuaalsel Gina Lollobrigidal oli ja on tõesti kõik olemas, ent legendaarne diiva on tunnistanud, et pole kunagi kogenud tõelist armastust. Lõpuks otsustas ta, et on määratud üksi elama. Sellest ajast peale on üksindusest saanud tema parim sõber. Kuid ta ei kurda. "Sain tunda kirge, ent mitte armastust! Jumal kinkis mulle talendi, kuid keelas ära armastuse..." Austajatest tal siiski puudust pole kunagi olnud. Alatest unustamatust Orson Wellesist kuni kütkestava Gérard Philipe'ini, vahepeal eksootiline Anthony Quinn ja elav müüt Humphrey Bogart panid võrgutava Esmeralda südame kiiremini põksuma... Imekaunis ja temperamentne "Gina Nazionale", nagu teda uhkusega kutsuvad kaasmaalased, on mänginud enam kui 60 filmis ja võitnud miljonite vaatajate südamed. Mööblivabrikandi tütar Luigina Lollobrigida tunnistati juba kolmeselt "Itaalia kauneimaks lapsukeseks", aastaid hiljem võitis ta "Miss Itaalia" konkursil kolmanda koha. Lollobrigida on läbi elanud raskeid perioode. Pärast kõiki neid aastaid ei usu ta õnne peaaegu üldse. Saatus pole talle valikut jätnud. Peale viletsavõitu lapsepõlve - tal tuli sõja-aastail sageli nälga tunda - kaootiline tunnetemaraton, siksakiline karjäär ning raske liiklusõnnetus. Ilma nende katsumusteta - nagu Lollobrigida ka ise kinnitab - ei jätkunuks tal ilmaski jõudu võidelda. "Pärast kõike seda polnud ma enam endine. Muutusin ambitsioonikamaks, avastasin alandlikkuse, julguse, energia ja tarkuse." Sealjuures ka üksinduse...

Itaalias räägitakse siiani, et rahva ühteliitmise protsessis osutusid kolmeks kõige otsustavamaks faktoriks sõda Itaalia taasühinemise eest, rahvuslik televisioon ja ... filmitäht Gina Lollobrigida. "Silmipimestava ilu ja võimsa erootilise laenguga Ginast sai 1950ndail aastail meie rahvuslik uhkus ja Itaalia sümbol, kelle särav müüt võlub inimesi tänaseni," kirjutas ajakiri "Expresso". Ühes Alan Parkeri filmis tõi üks selle muusikust peategelasi kuuldavale järgmised sõnad: "Kui ma surun huultele oma pasuna huuliku, mõtlen ma Gina Lollobrigidast..." Omal ajal Sophia Loreni ägedain konkurent Gina Lollobrigida sündis 4. juulil 1927 Rooma lähistel Subiacos vaesunud mööblivabrikandi perekonnas. Juba varasest lapsepõlvest peale unistas ta näitlejakarjäärist. Sõja-aastail varjus perekond mägedesse. Neil päevil õppis Gina punuma õlgsandaale ja sõduripluuse särgikesteks ümber tegema. 1945. aastal kolis perekond sõjapõgenikena Rooma, kus kogu pere elas koos ühes viletsas toakeses. Kaks Gina õde said endale tööd kaubamajas, tema ise hakkas aga eneselegi ootamatult kunstiga tegelema. Gina käis kunstikoolis, õppis skulptuuri ja maalimist, joonistas karikatuure, maalis; kuid rohkem unistas neiu hoopis millestki muust. Nii unes kui ilmsi viirastus talle ooperilava. Ning kõik, mis tal õnnestus teenistusest kõrvale panna, kulutas ta laulutundidele. Tollal võis tihti pimedatel õhtutel kuulda Gina häält. Kuulsad aariad ja romansid, mida pedagoogid talle õpetanud olid, vaheldusid temperamentsete rahvalauludega. Tema esimeseks publikuks olid inimesed kodutänaval, kes võluva neiu etteasteid aplausitormidega vastu võtsid. Gina proovis pääseda ka filmi. Lihtsale statistile oli iga episood juba suur asi. Esimeselt proovivõttelt kihutas re˛issööri assistent ta aga minema: "Kao siit! Vaata, et sa mu silma alla enam ei satu! Võid uuesti tulla, kui oled kümme kilo juurde võtnud!"... Esimese märkimisväärse edu saavutas Lollobrigida 1947. aastal, ent mitte laval või kinoekraanil. Ta võitis teise koha Rooma iludusvõistlusel ja sai õiguse osaleda Miss Italia valimistel, kus tuli kolmandaks. Järgnes ohtralt pakkumisi. Re˛issöör Mario Costa andis talle väikese osa oma filmis "Armujook". "Häirekelledega" (1949) sai Lollobrigidast juba populaarne näitlejatar. Ginal oli alati esikohal karjäär, alles seejärel tuli armastus. Paraku põlesid kõik saavutused selles vallas kiiresti tuhaks. Suuremate tundeeluliste läbikukkumiste seas oli Milko Scofic, kellega tal sündis poeg Milko juunior. Kriis saabus 1968. aastal: pärast 19aastast abielu ei klappinud Gina ja tema mehe vahel enam miski. "Senjoor Lollobrigida" ei kannatanud välja elu oma superstaarist naise varjus. Lisaks sellele oli Gina end liiga sageli nädanud teiste meeste käte vahel ning mitte ainult ekraanil. Howard Hughes, Ginasse hullupööra armunud miljardär, käis väsimatult filmitähele peale, et too nõustuks elama tema katuse all. Gina soostus küll minema Hollywoodi, kuid jäi mehe lähenemiskatsetele külmaks. Abielust ei saanud aga juttugi olla - Gina oli tollal veel Milkoga abielus ja abielutruudus oli naisele püha. Prantsusmaale tagasi pöördununa sai näitlejatari karjäär hoo sisse Adeline'i rolliga Christian-Jaque'i "Tulp-Fanfanis" (1952). Väga tähelepanelikuna oma kena partneri vastu, kes ei kõnelenud eriti hästi prantsuse keelt, otsustas Gérard Philipe pühendada suure hulga oma vabast ajast Ginale (ülimalt privaatsete!) keeletundide andmisele... Järgnes Esmeralda Jean Delannoy "Pariisi Jumalaema kirikus" (1956), samuti väga oluline roll Lollobrigida loomingus. 70ndail jäi pakutavaid rolle aina vähemaks, kuid Gina ei jäänud paremaid aegu ootama, vaid alustas uut karjääri fotograafina. Talle poseerisid meelsasti poliitikud, filmitähed, sportlased, riigipead. Lihtrahvast või linnade vaateid pildistades riietus Gina sageli vanaeideks või meesterahvaks. Parukas, prillid ja valerõivad aitasid tal austajate või uudishimulike pilkude eest jääda märkamatuks. Juhituna kirest fotograafia vastu, kohtus Lollobrigida muuhulgas Fidel Castroga, kes nõustus poseerima filmitähe objektiivi ees ja langes sõna otseses mõttes itaallanna sarmi ohvriks. Nende suhe ei jäänud kauaks saladuseks. Oli ka põhjust: Pariisi naasmisest alates kandis Gina randmel Kuuba liidri kingitud kella, millele olid graveeritud sõnad: "Ginale imetlusega. Fidel Castro." Kas sünnipäeva- või hüvastijätukink? Igal juhul ei kestnud idüll kauem, kui ajahetk sõnade kaalukuse ja fotode oki vahel... Pärandiks vaheldusrikas minevik, leidis Gina end peagi üksikuna. Kõrvetada saanud oma abielu lahutusest - ta oli tollal 40aastane - ei muutnud ta sellest ajast peale oma elu. Või ehk ta ei tundnudki selleks soovi? "Ma armastasin paljusid mehi," tunnistas Lollobrigida, "kuid neil polnud julgust armastada. Olin liialt tugev ja suurem osa neist ei soovinud elada minu varjus. Usun, et sisimas on mehed naistele kadedad." Kuid Gina pole üldsegi haavunud. Vaatamata nurjumistele ja pettumustele, vaatab Gina tulevikku endiselt suure optimismiga: "Ma vaatab alati mehi," deklareeris ta hiljuti. "Uks on avatud igale ettepanekule." Kõrgele eale vaatamata, võib Gina endale fantaasiaid lubada, sest oma sensuaalsusest pole ta midagi kaotanud, pigem vastupidi... Mis tal siis puudub, et olla sajaprotsendiliselt õnnelik? Gina teab seda kogemustest: tema armuseiklused näikse määratudki nurjumisele. Need ei kesta ja ta ei peida enda eest seda fakti. "Ma olen liiga ebamugav. Mul on olnud elus kõik, mida ma tahtsin, või siis peaaegu kõik, ja see häirib mehi. Faktiliselt on neil hirm osutuda "Gina härraks". Meest leida ei ole raske. Temast lahti saada on juba palju keerulisem." Praegu elab Gina Lollobrigida üksinda oma uhkes villas. Lahutanud end oma ainukesest seaduslikust mehest 1968. aastal, pole filmitäht enam uuesti abiellunud. See muidugi pole välistanud väikeseid armuafääre. "Kordagi ei kohanud ma tõelist armastust! Oli küll palju kiindumusi, kuid mitte enamat. Aga kui näiteks täna peaks Clint Eastwood mind lõunasöögile kutsuma, lendaksin otsemaid tema juurde üle ookeani," naerab alati nii vallatu Gina. Legendaarse "La Lollo" kehavormid pole palju muutunud hiilgeaegadest saadik, sest ta järgib lihtsat elufilosoofiat - ole usin ja toimekas igal hetkel! "Ma ei laiskle kunagi - ma töötan 12 tundi päevas," teatab Gina. "Iga päev on mul midagi uut teha. Teen fotosid, kujundan ja õmblen kostüüme, küpsetan sõpradele ja teen veel miljon muud asja." Kuid dieet, mis säilitab tema keha vormis, ei olegi nii range, kui arvata võiks. "Ma söön kõike, olen paljusööja. Kui ma aga toiduga liialdama hakkan, asun kohe dieeti pidama, mis võimaldab mul neljast naelast mõne päevaga vabaneda." Tänasel päeval nimetab Gina Lollobrigida end kunstnikuks: "Mulle meeldib ennast väljendada talendiga, mille pärisin oma emalt ja isalt. Tahan kõike hästi teha. Praegu olen keskendunud skulptuurile. Ühte minu skulptuuridest võis näha ka Sevilla Expol, kus esindasin oma tööga Itaaliat." Veel jätkab Gina tegelemist fotograafiaga. Tema viimasele fotoalbumile "The Wonder of Innocence", mida Lollobrigida koostas 15 aastat, kirjutas eessõna Ema Teresa. See album ühendab endas fantaasiat, huumorit ja poeesiat. Nagu ka ilmselt Gina Lollobrigida Rooma kodu aed, kus elab 600 lindu, neist 40 on paabulinnud. "Mul on luiki, palju parte ja valgeid tuvisid ning kaks papagoid. Ning muidugi on mul ka koerad, kes omavahel kaklesid, et lõpuks olin sunnitud ühe neist maale saatma, 200 km kaugusele Roomast. Mõne kuu pärast tuli ta ise tagasi. Tal oli jõudu tulla tagasi! Loomad vajavad armastust nagu meiegi," tõdeb Gina siira imetlusega, lisades, et tema ei tunne end üksikuna, sest ta vajab üksildust, kuna ei suuda midagi luua inimeste juuresolekul. "Kuid ka mina vajan armastust nagu iga inimene. Samas on üksindus minu jaoks vajadus. Olen lahutatud, mul on poeg ja pojapoeg, kes on sama talumatu natuuriga kui mina. Ma ei tunne ennast üksikuna, sest mul on minu hobid ja huvialad. Omada talenti on tähtsam kui see, et mind ümbritseksid kogu aeg inimesed," leiab Gina Lollobrigida. Möödunud aegu meenutab ta nostalgiaga: "Mul on väga suur tahtejõud ja sellepärast on mul olnud ka taoline karjäär, sest edu ei tule ilma tahtmise ja oma hinge admiseta sellele, millega tegeled." "Mul on hea meel, et suutsin keelduda kõigest, mis tundus vale ning oli jõudu alati edasi liikuda," tõdeb ta. "Elu on olnud mulle armuline, mul oli muinasjutuline edu. Ainus, mida me teha saame, on anda endast parim, ülejäänu jääb jumala otsustada. Kuid samas peab olema ka rahulolev, sest paljud inimesed ei ole rahul sellega, mis neil on ja mõtlevad alati, et teistel on rohkem. Oluline on mõista - teistel pole seda, mis on sinul. See on edu ja õnne saladus." "Kuulsusel on nii häid kui halbu külgi. Olen leppinud sellega, mida elu mulle andnud on. Kunagi ei saa kõike, mida tahame. Olen väga kangekaelne ja ma ei lähe kergesti kompromissidele. Staarina polnud ma kuigi kerge inimene, sest ma ei nõustunud kõigega. Valin selle, mis tundub mulle õigena. Isegi kui see võib olla riskantne. Ma ei lähe oma põhimõtete vastu," iseloomustab Gina Lollobrigida iseennast ja lisab, et tal on pisarad kerged tulema. "Olen väga emotsionaalne ja väga haavatav. Ning samas vihastan kergesti. Võiks ütelda, et olen tundlik ja samas ka tugev. Olen ju itaallanna!"

Ivar Kümnik

## [redigeeri] Filmid

- 1946 "Lucia di Lammermoor"
- 1946 "This Wine of Love"
- 1946 "Return of the Black Eagle"
- 1947 "When Love Calls"
- 1947 "Pagliacci"
- 1947 "Flesh Will Surrender"
- 1947 "A Man About the House"
- 1948 "Mad About Opera"
- 1949 "The Bride Can't Wait"
- 1949 "The White Line"
- 1950 "A Dog's Life"
- 1950 "Miss Italy"
- 1950 "Children of Chance"
- 1950 "Alina"
- 1951 "A Tale of Five Cities"
- 1951 "The Young Caruso"
- 1951 "Four Ways Out"
- 1951 "Love I Haven't... But... But"
- 1951 "Attention! Bandits!"
- 1952" Wife for a Night"
- 1952 "Times Gone By"
- 1952 "Fanfan la Tulipe"
- 1952 "Beauties of the Night"
- 1953"The Wayward Wife"
- 1953 "Bread, Love and Dreams"
- 1953 "The Unfaithfuls"
- 1953 "Beat the Devil"
- 1954 "Woman of Rome"
- 1954 "Bread, Love and Jealousy"
- 1954 "A Day in Court"
- 1954 "Flesh and the Woman"
- 1954 "Crossed Swords"
- 1955 "The World's Most Beautiful Woman"
- 1955 "Trapeze"
- 1956 "The Hunchback of Notre Dame"
- 1958 "Anna of Brooklyn"
- 1959 "The Law"
- 1959 "Never So Few"
- 1959 "Solomon and Sheba"
- 1961 "Go Naked in the World"
- 1961 "Come September"
- 1962 "Lykke og krone" (dokumentaalfilm)
- 1962 "The Beautiful Ippolita"
- 1963 "Imperial Venus"
- 1963 "Mad Sea"
- 1964 "Woman of Straw"
- 1965 "Me, Me, Me... and the Others"
- 1965 "The Dolls"
- 1965 "Strange Bedfellows"
- 1966 "Pleasant Nights"
- 1966 "The Sultans"
- 1966 "Hotel Paradiso"
- 1967 "Cervantes"
- 1968 "Stuntman"
- 1968 "A Curious Way to Love"
- 1968 "The Private Navy of Sgt. O'Farrell"
- 1968 "Buona Sera, Mrs. Campbell"
- 1969 "That Splendid September"
- 1971 "Bad Man's River"
- 1972 "King, Queen, Knave"
- 1973 "Mortal Sin"
- 1983 "Wandering Stars" (dokumentaalfilm)
- 1995 "A Hundred and One Nights of Simon Cinema"
- 1996 "Escape in One Woman"
- 1997 "XXL"

Välja otsitud andmebaasist "http://et.wikipedia.org../../../g/i/n/Gina_Lollobrigida_fe85.html"

Kategooriad: Itaalia näitlejad | Sündinud 1927

##### Views

- Artikkel
- Arutelu
- Viimane redaktsioon

##### Otsi

##### Teised keeled

- Deutsch
- English
- Esperanto
- Français
- Italiano
- עברית
- Magyar
- Nederlands
- Polski
- Português
- Русский
- Suomi
- Svenska
- Türkçe