# אנדרה ז'יד

### מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית

יש לך הודעות חדשות (השווה לגרסה הקודמת).

אנדרה ז'יד (André Paul Guillaume Gide)‏ (22 בנובמבר 1869 - 19 בפברואר 1951), סופר צרפתי.

אנדרה ז'יד נולד בפריז לאב שהיה פרופסור למשפטים באוניברסיטה של פריז. הוא גדל בסביבה מבודדת בנורמנדיה והפך לסופר עוד בהיותו צעיר. ב-1891 פרסם את הנובלה הראשונה שלו "יומניו של אנדרה ואלטר". בשנים 1893 - 1894 ערך מסעות בצפון אפריקה, התיידד עם אוסקר ויילד באלג'יר וגילה נטיות הומוסקסואליות. ב-1895, אחרי מות אמו, נישא לדודניתו מדלין רונדו, אך לא היו להם ילדים. ב-1916, מרק אלגרט, שהיה בן 16 שנה הפך למאהבו של ז'יד. ב-1918 פגש אנדרה ז'יד בדורוטי ביסי, שהייתה חברתו במשך למעלה משלושים שנה ותרגמה את כתביו לאנגלית. ב-1923 נולדה לו בת מאישה אחרת בשם מאריה ון-ריסלברג.

בשנות העשרים של המאה ה-20 הפך אנדרה ז'יד למקור השראה לסופרים כאלבר קמי וז'אן פול סארטר. ב-1923 פרסם ספר אודות הסופר הרוסי פיודור דוסטויבסקי. ב-1924, כאשר הגן על יצירתו "קורידון" ועל ההומוסקסואליות, גונה על ידי חלק ניכר של הציבור. הוא עצמו חשב כי הייתה זו הטובה שביצירותיו. אחרי 1925 החל לדרוש תנאים אנושיים לאסירים בבתי הכלא. ב-1926 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו. בשנים 1926 - 1927 ערך מסעות במושבות הצרפתיות שבמרכז אפריקה. הוא כתב על מסעותיו אלה: "מסע בקונגו" ו"בחזרה מצ'אד". במאמרים אלה הוקיע את האינטרסים הכלכליים של צרפת בקונגו ודרש רפורמה. הוא הוקיע במיוחד את השתלטותן של חברות צרפתיות על חלקים של המושבות באפריקה ואת ניצול האוצרות הטבעיים שלהן, בעיקר גומי. הוא תיאר כיצד מכריחים את הילידים לעזוב את הכפרים למשך שבועות רבים כדי ללקט את הגומי מן העצים, והשווה זאת לעבדות.

במשך שנות השלושים הפך לקומוניסט, אך התאכזב מן הקומוניזם אחרי ביקורו ברוסיה הסובייטית. התנגדותו לקומוניזם גרמה לו לאבד רבים מחבריו הסוציאליסטים. ב-1942 אנדרה ז'יד עזב את צרפת והתגורר בתוניסיה עד סוף מלחמת העולם השנייה. ב-1947 זכה בפרס נובל לספרות. אנדרה ז'יד נפטר ב-1951, ובשנה שלאחריה הכנסייה הקתולית הכניסה את ספריו לרשימת הספרים האסורים.

## [עריכה] ספריו של אנדרה ז'יד בעברית:

- חסר המוסר, תרגם אביטל ענבר, מסדה, תל אביב, 1980.
- מזייפי המטבעות, תרגם יהושע קנז, תל אביב, סימן קריאה, 1977.
- מרתפי הוטיקן, תרגם אביטל ענבר, עם עובד, תל אביב, 1984.
- הסימפוניה הפסטורלית, תרגם אביטל ענבר, ירושלים, כתר, 1982.
- שיבת הבן האובד; פילוקטטס, תרגם יהושע קנז, ספרית פועלים, תל אביב, 1978.

אחדים מספריו של אנדרה ז'יד תורגמו ליידיש.

## [עריכה] קישורים חיצוניים

מיזמי קרן ויקימדיה |  |
ציטוטים בוויקיציטוט: אנדרה ז'יד

- אנדרה ז'יד באתר פרס נובל

הקודם: הרמן הסה | פרס נובל לספרות 1947 | הבא: ת. ס. אליוט

מקור: http://he.wikipedia.org../../../%D7%90/%D7%A0/%D7%93/%D7%90%D7%A0%D7%93%D7%A8%D7%94_%D7%96%27%D7%99%D7%93.html

קטגוריות: סופרים | סופרים צרפתים | זוכי פרס נובל לספרות

##### Views

- ערך
- שיחה
- גרסה נוכחית

##### קהילה

- שער הקהילה
- עזרה
- דלפק ייעוץ
- מזנון
- יצירת קשר
- ספר אורחים

##### חיפוש

##### שפות אחרות

- English
- Česky
- Deutsch
- Esperanto
- Español
- Eesti
- فارسی
- Suomi
- Français
- Hrvatski
- Magyar
- Italiano
- 日本語
- Lietuvių
- Nederlands
- Norsk (bokmål)
- Polski
- Português
- Română
- Русский
- Svenska
- Türkçe
- 中文