# אלפרד שניטקה

### מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית

יש לך הודעות חדשות (השווה לגרסה הקודמת).

אלפרד שניטקה (ברוסית: Альфре́д Га́рриевич Шни́тке) ‏(24 בנובמבר 1934 - 3 באוגוסט 1998) היה מלחין. אלפרד שניטקה נולד בעיר אנגלס שברפובליקה האוטונומית הרוסית-גרמנית בברית המועצות למשפחה גרמנית-יהודית.

הוא החל את הכשרתו המוזיקלית בשנת 1946 בוינה, שם שהתה המשפחה בעקבות עבודת אביו ככתב וכמתרגם. ב־1948 עברה המשפחה למוסקבה. הוא סיים את לימודיו בהלחנה בקונסרבטוריון של מוסקבה ב־1961 ולימד בו בין השנים 1962 - 1972. לאחר מכן התפרנס בעיקר מהלחנת מוזיקה לסרטים. שניטקה התנצר והפך למאמין אדוק, התפתחות שהשפיעה על המוזיקה שלו.

שניטקה הסתבך לעיתים קרובות עם הבירוקטיה הסובייטית, הסימפוניה הראשונה שלו הוחרמה על ידי איגוד המלחינים והוא עצמו גורש מהאיגוד ב־1980 ונאסר עליו לצאת מברית המועצות. ב־1985 נתקף בשבץ, שהשאיר אותו בתרדמת. מצבו הוגדר כמוות קליני, אולם הוא הצליח להתאושש והמשיך בהלחנה. ב־1990 הוא עזב את ברית המועצות והתיישב בהמבורג. מצבו הבריאותי המשיך להיות חמור ועוד שני שבצים תקפו אותו לפני מותו ב־1998.

הסגנון המוזיקלי שלו הושפע תחילה מדמיטרי שוסטקוביץ', אולם לאחר ביקורו של המלחין האיטלקי לואיג'י נונו בברית המועצות, ניסה את כוחו במוזיקה סריאלית, ביצירות כמו "מוזיקה לפסנתר ותזמורת קאמרית" (1964). אך עד מהרה קץ בסריאליות, שאותה הגדיר "פולחני התבגרות של התכחשות עצמית סדרתית", ועבר לסגנון חדש, שכונה "רב סיגנוניות" (פוליסטייליזם), שבו סגנונות מוזיקה שונים, מן העבר וההווה, חופפים זה לזה, צד בצד. הוא טען, שיש לבטל את ההיררכיה בין סיגנונות מוזיקליים שונים, שכולם נמצאים בחזונו בקיום מוזיקלי חובק כל. היצירה הראשונה בה השתמש בטכניקה זו הייתה הסונטה השנייה שלו לכינור- (Quasi una Sonata 1968). הוא המשיך לפתח את הטכניקה ביצירות הבאות שלו, כמו הסימפוניה הראשונה האפית (1969 - 1972) ובקונצ'רטו גרוסו הראשון (1977), אולם השתמש גם בסגנון אחיד יותר ביצירות כדוגמת הקוינטט לפסנתר (1972 - 1975) שנכתב לזכרה של אמו.

בשנות השמונים נעשתה המוזיקה של שניטקה לנפוצה יותר מחוץ לברית המועצות הודות לעבודתם של גולים כמו גדעון קרמר ומארק לובוצקי. למרות בריאותו הגרועה הוא הפיק יצירות רבות, כמו רביעיית המיתרים השנייה (1980) והשלישית (1983) ושלישיית המיתרים (1985); "קנטטת פאוסט" (1983); בלט פר גינט (1985 - 1987), על םי המחזה של איבסן; הסימפוניות השלישית (1981), הרביעית (1984) והחמישית (1988); והקונצרטים לויולה (1985) ולצ'לו (1985 - 1986).

ככל שבריאותו התדרדרה, התרחקה המוזיקה שלו מן הרב-סגנוניות וקיבלה גוון עגום יותר. רביעיית המיתרים הרביעית (1989) והסימפוניות השישית (1992), השביעית (1993) והשמינית (1994) הן דוגמאות טובות לכך. חלק מהמומחים טוענים, כי אלו העבודות, שהשפעתן לעתיד ניכרת ביותר מתוך מכלול יצירתו. שבץ נוסף ב־1994 השאיר אותו משותק כמעט לחלוטין. אף על םפי כן, המשיך עוד לחבר כמה יצירות קצרות ועבד על סימפוניה תשיעית, (1997), שנשארה בלתי גמורה.

## [עריכה] קישורים חיצוניים

- ביוגרפיה (אנגלית)
- רשימת עבודות (אנגלית)
- רשימת עבודות (עם מספור היפותטי) (אנגלית)

מקור: http://he.wikipedia.org../../../%D7%90/%D7%9C/%D7%A4/%D7%90%D7%9C%D7%A4%D7%A8%D7%93_%D7%A9%D7%A0%D7%99%D7%98%D7%A7%D7%94.html

קטגוריות: יהודים מומרים | מלחינים | מלחינים רוסים

##### Views

- ערך
- שיחה
- גרסה נוכחית

##### קהילה

- שער הקהילה
- עזרה
- דלפק ייעוץ
- מזנון
- יצירת קשר
- ספר אורחים

##### חיפוש

##### שפות אחרות

- English
- Česky
- Dansk
- Deutsch
- Español
- Suomi
- Français
- Italiano
- 日本語
- 한국어
- Nederlands
- Polski
- Русский
- Svenska
- Українська