Iranska nuklearna kriza - Wikipedija

# Iranska nuklearna kriza

### Izvor: Wikipedija

Karta Iranske nuklearne industrije

Iranska nuklearna kriza je kriza nastala 2002. zbog Iranskog nuklearnog programa kojemu su se protivili EU i SAD, koji su tu državu prijavili vijeću sigurnosti u UN-u 2005. zbog straha da kani nabaviti nuklearno oružje.

## [uredi] Uvod

Iranski nuklearni program započet je još u 1950-ima kako bi se razvila nuklearna tehnologija. Nakon Islamske revolucije 1979. program je privremeno prekinut, ali je ponovno započet pred kraj 20. stoljeća. Prema Iranskoj vladi, svrha programa je u mirne svrhe, kako bi se postavili nuklearni generatori koji trebali proizvoditi 6.000 MW električne struje do 2010[1] što bi pomoglo ekonomiji te države.

## [uredi] Kontroverzne izjave Ahmedinejada

Iranski predsjednik Mahmoud Ahmedinejad je 15. prosinca 2005. izjavio da je "holokaust Židova u 2. svjetskom ratu samo mit"[2] te da bi "Židovima trebalo dati državu u Europi, SAD-u, Kanadi ili Aljasci", a još je ranije u listopadu dodao da bi "Izrael trebalo izbrisati sa karte", što je izazvalo osude i kritike diljem svijeta, od SAD-a do EU-a. Bijela kuća je potom izrazila zabrinutost da Iran želi nabaviti nuklearno oružje zbog takvih radikalnih stavova i upotrijebiti ga protiv Izraela.

Ahmedinejad je više puta ponovio da Iran ima pravo na nuklearnu energiju

UN-ovo vijeće sigurnosti, sa svih 15 država članica, je 28. listopada 2005. izdalo izjavu kojom osuđuje takve stavove: "Vijeće sigurnosti osuđuje primjedbe o Izraelu izjavljene od gospodina Mahmouda Ahmedinejada, predsjednika Islamske republike Irana"[3]. Uz to, Iran je još ranije, 27. srpnja 2004., razbio pečate agencije IAEA na centrifuge Urana, te prisilno obnovio povećanje centrifuga kod Natanza[4], što je izazvalo osude diljem svijeta, a uz pomoč satelitskih snimaka otkriveni su i tajni pogoni za nuklearnu energiju koji nisu prijavljeni IAEA.

## [uredi] Rok Iranu

11. travnja 2006. Iranski predsjednik Ahmadinejad je izjavio da je njegova zemlja "uspješno obogatila Uran" i da se "Iran pridružio grupi zemalja sa nuklearnom tehnologijom". Uran je obogaćen na 3.5 % i mogao se iskoristiti za nuklearni reaktor, dok bi za nuklearnu bombu trebalo obogaćenje od 90 %.

5. lipnja 2006. 6 država članica Vijeća sigurnosti UN-a, Rusija, Kina, SAD, Francuska, Velika Britanija i Njemačka, su ponudili Iranu niz prijedloga za pomoč u energiji u zamjenu za prestanak obogaćivanja Urana[5]. 31. srpnja Iran je dobio rok od UN-a zaustaviti svoj program do 31. kolovoza 2006. U protivnom će snositi "diplomatske i ekonomske sankcije"[6]. Kina i Rusija dugo su se protivile oštrijem djelovanju protiv Irana, ali su na kraju ipak prihvatili rezoluciju.

Rok je prošao, a Iran nije zaustavio rad na nuklearnim reaktorima, ponoviviši još jednom da "nije prijetnja nikome, čak ni Izraelu". Američki predsjednik George W. Bush je na to izjavio da "Iran mora snositi posljedice" i da je vrijeme za sankcije. No Rusija i Kina su se protivli toj odluci, a EU je još jednom produljio rok Iranu kako bi se našlo diplomatsko rješenje. Kofi Annan je 3. rujna doputovao u Teheran kako bi pokušao postići konkretne dogovore, no dobio je samo doznaku da je Iran spreman na pregovore.

## [uredi] Vanjske poveznice

- BBC-ova kronologija ključnih događaja od 2002.
- Tekst nuklearnog dogovora o nenaoružanju
- Izvještaj CNN-a

Dobavljeno iz "http://hr.wikipedia.org../../../i/r/a/Iranska_nuklearna_kriza.html"

Kategorije: Aktualno | Iran

##### Views

- Članak
- Razgovor
- Trenutna inačica

##### Traži

##### Drugi jezici

- Cymraeg
- Deutsch
- English
- Español
- فارسی
- Suomi
- Français
- עברית
- Italiano
- Lëtzebuergesch
- Svenska
- Türkçe
- 中文