# Endümión

### A Wikipédiából, a szabad lexikonból.

Sebastiano Ricci: Endümión és Szeléné, Chiswick House, London

Endümión egy halandó, az Aeolian szigeteken élő pásztor a Hold istennőjének szerelmese a görög mitológiában. Történeteit két mondakör őrzi.

A káriai mondák úgy tartják, hogy Zeusz halandó fia, pásztor vagy vadász volt. Szelénét, a Hold istennőjét rabul ejtette a férfi szépsége ezért, hogy sohase kelljen elválniuk egymástól örök fiatalságot kért Endümiónnak. Zeusz, fiára bízta – szabadon válassza meg sorsát: a férfi azt kérte, hogy öröre elaludjon. [1] Zeusz teljesítette kérését, azóta Milétosz közelében a Latmosz-hegy barangjában alszik. Itt a barlangban látogatja meg minden éjjel Szeléné, hogy sugaras csókjaival ébresztgesse szerelmét. Endümión álma azonban örök, nem öregszik, de fel sem ébred, ezért olyan bús a hold fénye.[2] Szeléné ötven leányt szült neki, akik a két olümpiai játék közti időszak ötven holdhónapját jelképezik. Együttesen Menaenak is nevezik őket.

Az éliszi mítosz szerint Endümión herceg Aethilosz király és Kalüké nimfa fia volt, aki népüket, az aeolusokat Thesszáliából Éliszbe vezette, és ott király lett. Három fia - Epeiosz, Aitólosz és Paeón - között egy futóversennyel döntette el melyiküké lesz a hatalom. A versenyben Epeiosz lett a győztes, ő foglalhatta el apja trónját. Másik fia Aetólosz Aitólia uralkodója lett. Endümión mint szép fiatalember megnyerte Szeléné kegyeit, [3] aki hogy zavartalanul élvezhesse a gyönyörű férfi szerelmét, örökre elaltatta.

A költő Likümniosz meséje szerint Endümiónt [2] Hüpnosz, az álomisten altatta el nyitott szemmel, mert belszeretett az ifjúba, és így éjjelente élvezhette szép arcának látványát.

Gall-Római Endümion szarkofág, korai 3. század, Louvre

Endümión mítosza, aki nem halott, hanem örökké alszik, gyorsan elterjedt [4] és közkedvelt témája volt a késő antik kor művészeinek. Szeléné és Endümión alakját gyakran ábrázolták szarkofágok domborműveiként, főként abban az időszakban, amikor a halál utáni élet kérdése az általános érdeklődés középpontjába került.

Idősebb Plinius úgy említi Endümiónt, mint az első embert aki a Hold mozgását és ciklusait tanulmányozta. Pilniusnál Emdümión ebben az éretelemben lesz a „Hold szerelmese”. [5]

Néhányan Endümiónt tartották az alvás illetve az alkonyat megszemélyesítőjének. Nevét úgy értelmezték: „alámerülés” – a görög en mint –ban, -ben, és a duein alámerülés összetételeként. Később, a latin költők tovább alakították somnum ei inductum, azaz "akit az álom elnyomott"ra. [6]

A Reneszánsz idején a Diána volt a Hold istennője. Az így átalakult mítoszok szerlmespárja Endümión és Diána volt.

Keats ifjúkori elbeszélő költeménye, az Endymion csak áttételesen kapcsolódik a pásztor-királyfiról szóló változathoz; hőse égi kedvese után bejárja a mindenséget, míg végül elvont eszméi egy földi leányban öltenek testet.

## [szerkesztés] Referenciák

1. ↑ Bibliotheke 1.7.5.
2. ↑ Apollóniosz Rhodiosz: Argonautica, 4. 57. szakasz, Platón: Phaedo, 72. szakasz
3. ↑ Pauszaniasz v.8.1; viii.4.2-3.
4. ↑ Sir James George Frazer: Apollodorus, Library and Epitome [1].
5. ↑ Idősebb Plinius: A Természet históriája II. könyv IV. 43.
6. ↑ Robert Graves: Görög mítoszok, 1960, 64. oldal, 2. jegyzet

## [szerkesztés] Külső hivatkozások

A Wikimedia Commons tartalmaz a témával kapcsolatos anyagokat:
Endymion

- Diana and Endymion Walker Art Gallery, Liverpool
- Robert Graves: Görög mítoszok (1955) 1960, 64.a-c.
- Hyginus, Fabulae (Mesék) 271

A lap eredeti címe "http://hu.wikipedia.org../../../e/n/d/End%C3%BCmi%C3%B3n.html"

Kategória: Görög mitológiai alakok

##### Views

- Szócikk
- Vitalap
- Aktuális változat

##### Keresés

##### Más nyelveken

- Deutsch
- English
- Español
- Français
- 한국어
- Italiano
- עברית
- Nederlands
- 日本語
- Polski
- Русский
- Suomi
- Svenska
- Українська