# Erdély

### A Wikipédiából, a szabad lexikonból.

  A további jelentéseket lásd az Erdély (egyértelműsítő lap) oldalon.

Erdély

(Erdély zászlaja) | (Erdély címere)

mottó: nincs
Hivatalos nyelv | román, magyar
Terület - Teljes terület - Vízterület | 57 000 km² 0%
Népesség - Összesen - Népsűrűség | 7 723 313 1 ~70/km²
Pénznem | Román lei (`RON`)
Időzóna | UTC +2/+3
A sárgával színezett terület a mai Erdély. Ezen belül világossárga színnel van kiemelve a történelmi Erdély, sötétsárga színnel pedig a Partium és Kelet-Bánság.
1 Bánsággal és a Partiummal együtt

Erdély földrajzi-történeti-politikai alakulat a mai Románia területén.

Meg kell különböztetni a mai Erdélyt a történelmi Erdélytől. A mai Romániában az Erdély (románul Transilvania) elnevezés alatt általában Románia egész nyugati részét értik, de nem mint egységes tartományt, hanem csak mint 16 megyét. Ez a terület magában foglalja a Partiumot és a Kelet-Bánságot is, jóval nagyobb tehát, mint a történelmi Erdély, ami csak a mai értelemben vett Erdély Király-hágón túli részét jelenti. Erdély délkeleti részét Székelyföldnek nevezik.

## [szerkesztés] A szó eredete

Az első dokumentum, amely a területre hivatkozik 1075-ből származik, ami „Ultra silvam”-ként, vagyis „az erdőn túl” formában nevezi Erdélyt. Ugyanezen században kezdtek a területre „Partes Transsylvana” (vagy mai írásmóddal "Transsilvanae") módon hivatkozni (Legenda Sancti Gerhardi, 12. század első felében), ami „az erdőn túli részeket” jelenti, és ezt a kifejezést használták a Magyar Királyságon belül is. A latin helyett a köznyelvben az „Erdőelve” kifejezést is elterjedten használták. Ennek első dokumentálása Anonymus 12. századi Krónikája (Gesta Hungarorum), amely „Erdőelvként” említi.

Az Erdő-elő, vagy régiesen Erdő-elve elnevezés nem elszigetelt. A mai Románia déli részén, a Kárpátok és a Duna között lévő, Bukarestet is magába foglaló terület, Muntenia magyar neve például Havaselve (Havasalföld). Őseink tehát az „elő”, „elve” ragokat következetesen használták valamilyen tájegység előtt található terület megjelölésére. Az érdekes az, hogy úgy Erdély, mint Havaselve valami előtt találhatók, tehát nem mögött! Ez óhatatlanul felveti a szemlélő helyzetének kérdését. Úgy tűnik, hogy e tájegységeket még a betelepülő magyarok nevezték el, a Kárpátok ívén kívülről szemlélve őket. Téves lehet tehát az az elmélet, amely az Erdély földrajzi nevet a latin megnevezés fordításaként értelmezi, sokkal inkább a latint lehet a magyar fordításaként tekinteni.

A magyar elnevezést németre is lefordították: az „Überwald” (über Walt) kifejezés számos 13. és 14. századi dokumentumban olvasható. Később a németek saját elnevezéssel „Siebenbürgennnek” („hét vár(os)”) nevezték a területet.

A román „Ardeal” név először egy 1432-ben keltezett dokumentumban olvasható „Ardeliu” néven, ami nyilvánvalóan a magyar „Erdély” szóbol alakult ki, és nincs köze a román „deal” (domb) elnevezéshez. (Példák hasonló átalakulásokra: Erdőd → Ardud, egres → agrus; Egyed → Adjud, stb.)

#### [szerkesztés] Elnevezése más nyelveken

- angolul: Transylvania,
- románul : Ardeal,Transilvania,
- németül : Siebenbürgen,
- olaszul: Transilvania,
- törökül: Urdul,
- lengyelül: Siedmiogród
- csehül: Sedmihradsko
- franciául : Transylvanie
- szerbül: Трансилванија

## [szerkesztés] Földrajza

Erdély domborzata

A történelmi Erdély egy 300-480 méterrel a tengerszint felett levő fennsík Közép-Európában, a Kárpát-medence keleti részén. Területe 57 000 km². Határai: délen Havasalföldtől a Déli-Kárpátok, keleten Moldvától és Bukovinától a Keleti-Kárpátok választják el. Az északi és a nyugati részeit Máramaros, Szatmár, Szilágyság és az Alföld határolják, míg a délnyugati része a Szörénységgel határos. Bejárata nyugat felől a Király-hágó.

Az erdélyi fennsíkot – többek között – a Maros és Szamos folyók szelik át, de innen ered az Olt folyó is.

#### [szerkesztés] Települései

A történelmi Erdély legfontosabb városai:

- Gyulafehérvár, a történelmi főváros;
- Kolozsvár, a modernkori főváros;
- Brassó;
- Beszterce, a hajdani szász város;
- Nagyszeben, Királyföld székhelye;
- Marosvásárhely, a néhai Magyar Autonóm Tartomány székhelye;
- Székelyudvarhely, a székely anyaváros;
- Csíkszereda; és
- Sepsiszentgyörgy.

Lásd még: Erdély települései

#### [szerkesztés] Közigazgatása

A mai Erdély 16 megyére oszlik.

Mai Erdély
Kelet-Bánság | Partium | Történelmi Erdély
| Székelyföld

- Krassó-Szörény megye
- Temes megye

- Arad megye
- Bihar megye
- Máramaros megye
- Szatmár megye
- Szilágy megye

- Beszterce-Naszód megye
- Brassó megye
- Fehér megye
- Hunyad megye
- Kolozs megye
- Szeben megye

- Hargita megye
- Kovászna megye
- Maros megye

## [szerkesztés] Demográfia

A magyar nemzetiségűek aránya Romániában

A mai Erdély (a Bánsággal és a Partiummal együtt) lakossága 7,5 millió fő. A románok után legnagyobb számban a magyarok vannak jelen, kb. 1,5 millió fő, ők külön kulturális és vallási egységgel rendelkeznek a románokhoz képest. A magyarság Erdély 16 megyéjéből kettőben alkot többséget (Hargita 84%, Kovászna 73%). Erdély legjelentősebb kulturális központja Kolozsvár, ahol ma már a lakosságnak csak kb. 20%-a magyar. Az egykor több mint 600 ezres lélekszámot adó szászok és svábok mára már majdnem teljesen eltűntek, csupán egy-két nagyobb városban alkotnak számottevő közösséget, például Temesváron vagy Nagyszebenben (mai létszámuk kevesebb, mint 100 000 fő). Emellett a romák (cigányok), ruszinok (más elnevezésükön ruthénok), szlovákok (régi nevükön tótok), bolgárok, csehek, örmények, zsidók, stb. járulnak hozzá az erdélyi etnikai mozaik színesítéséhez.

A mai Erdély lakosságának nemzetiségi és vallási megoszlása az 1992-es népszámlálás adatai szerint

Nemzetiség | Létszám (fő) | Arány (%)
--- | --- | ---
Román | 5 684 142 | 73,6
Magyar | 1 603 926 | 20,8
Roma (cigány) | 202 665 | 2,6
Német | 109 017 | 1,4
Egyéb (ukrán, szerb, szlovák, bolgár, horvát, cseh, zsidó, stb.) | 123 563 | 1,6
Összesen | 7 723 313 | 100

#### [szerkesztés] Kivándorlás

1945 óta Erdélyt kb. 300 000 magyar, ugyanennyi német (szászok és svábok) és kb. 50 000, a holokausztot túlélt zsidó lakosa hagyta el, de nagyon sok román is kivándorolt nyugatra. Az 1989-es romániai rendszerváltás után rövid emelkedést követően kisebb mértékben, de folytatódott a magyarok elvándorlása, elsősorban Magyarországra.

## [szerkesztés] Története

  Ez a szakasz a történelmi Erdély területéről szól. A mai értelemben vett tágabb Erdélyről lásd még a Partium és Bánság szócikkeket!

#### [szerkesztés] A honfoglalás előtt

Erdély első lakóiként a Kr.e. 6-4 században az agathürszöket ismerjük. Utánuk következtek a kelták (Kr.e. 3-2. sz.), dákok (Kr.e. 2. sz.-tól Kr. u. 106-ig), Kr.u. 106-tól jelentős része a Római Birodalom uralma alá kerül Dacia provincia néven. A gótok betörései miatt a rómaiak Kr.u. 271-ben kiürítik Daciát, amely ezután különböző vándornépek (gótok, vizigótok, taifalok, hunok, avarok, szlávok, bolgárok) átvonulási- vagy szállásterülete lesz. A magyarok, 895-ös honfoglalásukkor - a kora középkori krónikások és a legutóbbi bodrog-alsóbűi régészeti felfedezések szerint -, a Kárpát-medencében találnak egy magyar nyelvet beszélő népet, talán ők a székelyek, akik ma Erdély keleti részén élnek.

#### [szerkesztés] A honfoglalástól 1526-ig

Erdély 1003-ban a Magyar Királyság részévé válik. Az országrészt a király helytartója, az erdélyi vajda irányította. A 13. századtól alakult ki Erdély fő népcsoportjainak történelmi elkülönülése magyarokra, székelyekre, szászokra és románokra. Az utóbbiakat akkor vlachoknak nevezték, és a megtelepedésükre vonatkozó első hivatkozások a 13. század elejéről származnak. 1526-ban a törökökkel vívott mohácsi csata után a Magyar Királyság szétesik. Ezután Erdély névleges török fennhatóság alatt, de gyakorlatilag önálló államként létezik.

Az Erdélyi Nagyfejedelemség címere

#### [szerkesztés] Az Erdélyi Fejedelemség

  Fő szócikk: Erdélyi Fejedelemség

Az Erdélyi Fejedelemség a mohácsi csatavesztést követő kettős királyválasztás következményeként jött létre. Az Oszmán Birodalom által támogatott keleti magyar királyságból alakult ki, amikor II. (Szapolyai) János lemondott a királyi címről, így ő lett az első erdélyi fejedelem János Zsigmond néven. Ő volt az aki, az 1568-as tordai országgyűlésen a világon elsőként törvényben rögzítette a lelkiismereti és vallásszabadságot a négy hivatalos felekezet (katolikus, lutheránus, református, unitárius) számára. A román ortodox egyházat hivatalosan nem ismerték el, mivel addig a felemelkedő románok a magyar nemességbe olvadtak be, a románság egésze pedig ekkor még nem alakított ki önálló nemzeti mozgalmat, nem fogalmazta meg követeléseit. Az erdélyi magyar fejedelmek többségükben a református (kálvinista) vallás hívei voltak. A reformáció óriási hatást gyakorolt a magyar tudomány és a magyar nyelvű irodalom fejlődésére.

Az Erdélyi Fejedelemség a történelmi Erdély területén kívül a volt Magyar Királyság más területeit is birtokolta. Ezt a széles területsávot nevezték latin szóval Partiumnak (magyarul „Részek”). A János Zsigmond és a Habsburgok között 1571-ben létrejött speyeri szerződés értelmében ide tartozott Máramaros, Bihar, Zaránd, Közép-Szolnok, Kraszna, Arad, és Temes vármegyék teljes területe.

Az Erdélyi Fejedelemség fennállása jelentős részében az Oszmán Birodalom vazallusa volt. Uralkodóit az erdélyi országgyűlés választotta, de hatalmi jelvényeit eredetileg a szultántól kapta, évi adó fizetésére volt köteles, valamint kül- és hadügyeiben is a szultánnak volt alávetve. Az Oszmán Birodalomtól való függetlenséget csak a legerősebb fejedelmek alatt sikerült biztosítani.

A román történetírás nagy jelentőséget tulajdonít annak a ténynek, hogy 1599. november 1. és 1601. augusztus 5. között Erdélyt rövid időre meghódította Vitéz Mihály havasalföldi vajda. Azonban Erdély az ő uralma alatt is különálló marad. (Mihály vajdát Basta György osztrák tábornok emberei gyilkolták meg Miriszlónál.)

A 17. század első fele az Erdélyi Fejedelemség virágkora volt. Bethlen Gábor fejedelem gyulafehérvári udvarában a tudományok és művészetek bőkezű támogatásra találtak. Bethlen Gábor a protestáns uralkodók oldalán sikeresen avatkozott be a harmincéves háborúba, aminek következtében az Erdélyi Fejedelemség nagyhatalmi rangra emelkedett Európában. A két nagy erdélyi főúri család, a Báthoriak és a Rákócziak több kemelkedő erdélyi fejedelmet is adtak.

Vasile Lupu, (Moldva uralkodója (1634-1653), hangsúlyozni kívánva az erdélyi románok nagy számát, 1650-ben azt írta a török Portának, hogy Erdély lakosságának egyharmada román. (Vasile Lupu a gyulafehérvári ortodox mitropolitával, Erdély meghódításáról szőtt terveket, de végülis nem vágott bele ebbe a kalandba.)

Az 1699-ben kötött osztrák-török karlócai béke béke értelmében Erdély Habsburg kormányzás alá került, 1704-ben azonban az erdélyi országgyűlés II. Rákóczi Ferenc személyében ismét fejedelmet választott. A Rákóczi-szabadságharc bukása után állandósult a Habsburg uralom. Erdély megőrizte különálló területi különállását, az erdélyi magyar nemesség jelentős autonómiát élvezett.

#### [szerkesztés] 1711 és 1918 között

1712–1713-ban a Verwaltungsgericht – az osztrák közigazgatási hatóság – által végzett becslés szerint Erdély lakóinak nemzetiségi megoszlása: 47% magyar, 34% román, 19% német (szász és sváb).

A 18. században Erdélyből sok magyar paraszt vándorolt ki az Alföldre, emellett románok érkeztek (főleg 1740-1760 között) a Kárpátokon túlról.

  „Az Erdélybe való bevándorlók legnagyobb részét a Havasalföldről és Moldvából érkezők adják, kisebb (legnagyobbrészt visszavándorlás) a Magyarországból (az ekkor külön kormányzat alatt lévő Bánságot is ideértve) Erdélybe irányuló bevándorlás. A két román fejedelemségből való beáramlás sok évtizedes vitakérdésében a bevándorlás egészének méreteit tekintve a becsléseknél tartunk. Jancsó Benedek félmilliós román bevándorlást feltételezett (Magyarországra és Erdélybe együttvéve), Dávid Zoltán (szintén mindkét országra) 350–400 ezres számot tart valószínűnek. Anélkül, hogy most a becslések értékelésével foglalkoznánk, jelezzük röviden azt, amit a történetírás a bevándorlás okairól megállapított: a fanarióta-uralommal súlyosabbá válnak a havasalföldi–moldvai román paraszt terhei, s Erdélyben nagyobb biztonságot, fejlettebb civilizációs feltételeket remél.”[1]

A Habsburg uralom kezdetén a volt Partium teljes területét visszacsatolták Magyarországhoz, 1733-ban azonban III. Károly király Kraszna, Közép-Szolnok és Zaránd vármegyéket ismét Erdély részévé tette.

1764. január 7-én Buccow osztrák tábornok az erőszakos sorozás ellen tiltakozó székelyek közé lövet. Száznál is többen meghalnak, és az üldöztetés elől több ezren Moldvába, a csángók közé vándorolnak (Madéfalvi veszedelem).

1848. március 15-én a Habsburgok felé intézett pesti 12 pont között szerepelt az „Uniót Erdéllyel!” követelés. Az éledő román nacionalizmus az Avram Iancu-féle szeparatista törekvésekhez vezetett, s szembefordította a románságot a magyar szabadságharccal. Az 1867-es osztrák-magyar kiegyezés révén Erdély ismét Magyarország szerves része lett az Osztrák-Magyar Monarchián belül.

A magyar uralkodóosztály nemzetiségi politikája az nemzeti mozgalmak elnyomására törekedett a dualizmus korszakában. Hiába figyelmeztetett néhány gondolkodó (pl. Mocsáry Lajos) a román autonómia-törekvések korlátozásának veszélyeire (lásd: Memorandum-per).

Az 1910. évi nemzetiségi megoszlás a következő: magyarok 34,2%, románok 55,1%, németek 8,7%, egyéb 2%.

#### [szerkesztés] 1918-tól napjainkig

Az I. világháború alatt még jobban felerősödtek a román nacionalista mozgalmak. Az Osztrák-Magyar Monarchia 1918-ra katonailag összeomlott, Magyarország keleti részét a Román Királyság csapatai szállták meg. 1918. december 1-én tartott gyulafehérvári román nagygyűlés kimondta Erdély egyesülését Romániával, amit 1920-ban az antant hatalmak a trianoni békeszerződéssel jóváhagytak.

1918 után, egy államilag irányított folyamat részeként a Kárpátokon túlról érkező románok telepedtek le nagy számban. Ennek egyik oka, hogy sok (főleg értelmiségi, hivatalnoki) állás üresedett meg a magyarok anyaországba való áttelepüléséval, és a román állam sem szívesen foglalkoztatott az új közigazgatásban magyarokat. Másrészt a térség gazdaságilag jobb helyzetben volt, mint Románia többi része, így magasabb életszínvonallal kecsegtetett az áttelepülés.

Az 1940-es második bécsi döntés visszaadott Magyarországnak 43 492 km²-t, Erdély északi és keleti részét, benne a 90%-ban magyarok által lakott Székelyfölddel, de kb. 1 060 000 románnal is. A II. világháború alatt azután sok, magát magyarnak valló észak-erdélyi zsidót hurcoltak el lakóhelyéről a magyar csendőrök és katonák – az 1941-es népszámlálás adatai alapján. A II. világháborút lezáró párizsi békeszerződés a bécsi döntéseket érvénytelenítette, a területet visszaadta Romániának.

Az 1945-ben hatalomra került új vezetés a kommunista eszme internacionalista jellege alapján és a szovjet nemzetiségi politika mintájára kezelte a magyar kisebbség helyzetét. Nagy arányban vettek részt magyarok a kommunista pártban is, ahol a korábbi mellőzöttség után elismerték őket. A többségében magyarok által lakott területek (pl. Székelyföld) egy darabig rendelkeztek területi autonómiával, azután azonban változott a szovjet – és a román – politika, így megszüntették azt. Ceauşescu a nacionalizmus felerősítése révén próbálta meg az egyre jobban elnyomorodó országban hatalmát fenntartani. Az 1980-as évek végén meghirdette a falurombolást, de ezt már nem sikerült véghezvinnie.

Az 1989. december végi forradalom (a Ceauşescu-diktatúra megdöntése) után Romániában is megszólalhattak addig kegyetlenül elnyomott vélemények, hangok. A román gazdaság nehézségei is szerepet játszanak abban, hogy a viszonylag fejlettebb Erdély egyre több lakója, úgy román, mint magyar, nagyobb önállóságot szeretne a tartománynak. A Sabin Gherman erdélyi román újságíró nevével fémjelzett proTransilvania Alapítvány tevékenysége is ebbe a keretbe illeszkedik bele, de a Kárpátokon túli románság körében nincs jelentős támogatottsága. A román nacionalista erők ellenzik Erdély vagy a Székelyföld mindenfajta autonómiáját. A Vatra Romaneasca soviniszta román szervezet, amelyben sok volt kommunista párttisztviselő és Securitate tiszt tevékenykedik, 1990. márciusban kirobbantotta az ún. "fekete március" eseményeit, melyek során halálos áldozatokkal is járó etnikai zavargásokra is sor került.

## [szerkesztés] Politika

  Ez a szakasz még csonk. Segíts te is a kibővítésében!

Tisztán regionális alapon szerveződő erdélyi párt nincs. A magyarokat az 1989-es forradalom utan alakult Romániai Magyar Demokrata Szövetség képviseli az országos szintű politikában.

## [szerkesztés] Gazdaság

  Ez a szakasz még csonk. Segíts te is a kibővítésében!

  Fő szócikk: Románia gazdasága

Románia egyik gazdaságilag legfejlettebb része Erdély. A terület ásványkincsekben gazdag (szén, vasérc, ólom, mangán, arany, réz, gáz, só és kén). A másik értékes nyersanyag a fa.

A legfontosabb elfoglaltságok a mezőgazdaság (állattenyésztés, borászat és gyümölcstermesztés), valamint az acél-, vegyi- és textilipar.

## [szerkesztés] Kultúra

  Ez a szakasz még csonk. Segíts te is a kibővítésében!

A nemzetiségi és felekezeti megoszlás adataiból egyértelműen látszik, hogy Erdély egy sokszínű, multikulturális régiója Európának. Ez nem is csoda, hisz Erdély a nyugati latin, illetve a keleti ortodox kereszténység választóvonalában fekszik, de itt találkoznak a közép-európai és a balkáni hatások is.

- Híres személyiségek

#### [szerkesztés] Erdély az irodalomban

A magyar és a nemzetközi irodalom számos nagysága írt Erdélyről. Néhány mű:

- Jókai Mór: Erdély aranykora
- Móricz Zsigmond: Tündérkert
- Tamási Áron: Ábel a rengetegben
- Wass Albert: Tizenhárom almafa (Részlet a regényből)
- Válogatott versek Erdélyről

## [szerkesztés] Képek

Hargita-hegység | Székely falu | Kolozsvár | Kolozsvár főtere
Szováta | A nagyszebeni evangélikus székesegyház | Korondi népi cserépedények | Segesvár

## [szerkesztés] Külső hivatkozások

- Erdély térképe
- Erdélyi helységnévszótár
- Erdély története
- Erdélyi Fórum, sok hasznos információval

#### [szerkesztés] Demográfia

- Népesség
- A népesség tagolódása a dualizmusig
- Veres Valér: Erdély lakosságának természetes szaporodási folyamatai európai kontextusban az ezredfordulón

#### [szerkesztés] Linkgyűjtemények

- Nagyvárad
- Biharország
- Az Erdélyi Szigethegység lapja
- Erdélyi Netkatalógus

#### [szerkesztés] Érdekességek

- Erdélyi érme katalogus
- Bodrog-alsóbűi régészeti felfedezések
- A Kálnoky Alapítvány

A lap eredeti címe "http://hu.wikipedia.org../../../e/r/d/Erd%C3%A9ly.html"

Kategóriák: Szakaszcsonkok | Csonkok 2006 júniusából | Erdély

##### Views

- Szócikk
- Vitalap
- Aktuális változat

##### Keresés

##### Más nyelveken

- English
- Asturianu
- Български
- Brezhoneg
- Català
- Česky
- Dansk
- Deutsch
- Esperanto
- Español
- Eesti
- Suomi
- Français
- עברית
- Hrvatski
- Íslenska
- Italiano
- 日本語
- 한국어
- Latina
- Lietuvių
- Nederlands
- Norsk (bokmål)
- Polski
- Português
- Română
- Русский
- Sicilianu
- Simple English
- Slovenčina
- Slovenščina
- Српски / Srpski
- Svenska
- Türkçe
- Українська
- Walon
- 中文