Болгарська мова - Вікіпедія

# Болгарська мова

### Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

Болгарська мова
Поширена в: | Болгарія, Україна, Молдова, Румунія, Македонія, Туреччина
Регіон: | Європа
Кількість мовців: | 11 млн.
Місце: | 75
Класифікація: | Індо-Європейська Балтослов'янська Слов'янська Південно-слов'янська Болгарська мова
Офіційний статус
Державна: | -
Офіційна: | Болгарія
Регулює: | Институт за български език
Коди мови
ISO 639-1 | sr
ISO 639-2 | scc
SIL | srp

Болгарська мова – одна з південнослов’янських мов. Поширена у Болгарії, певна кількість носіїв також живуть в Україні (Одеська область), Молдові, Румунії, Македонії. Є офіційною мовою Болгарії.

Болгарській мові властиві глибокі діалектні відмінності. Так, за вимовою старого «ятя» (Ѣ) діалекти поділяються на східні та західні. До особливостей болгарської мови порівняно з іншими слов’янськими мовами належать наступні риси:

- шт (записується літерою щ) на місці праслов’янського tj (в українській дало ч) та жд на місці праслов’янського dj (в українській дало ж): свеща [свешта] «свіча, свічка», чужд «чужий»
- особливий звук [ъ] на місці старого єра: сън «сон»
- наголос, який може стояти на будь-якому складі слова
- втрата відміни іменників та прикметників (а також займенників та числівників)
- наявність постпозитивного артикля (артикль, що приєднується до кінця означуваного ним іменника): човек – човекът або човека «чоловік, людина – той чоловік, та людина», жена – жената «жінка – та жінка», дете – детето «дитина – та дитина».
- втрата інфінітиву, замість якого вживається особова форма дієслова теперішнього часу з часткою «да»: да зная «щоб мені знати»
- майбутній час утворюється за допомогою частки ще
- широке використання простих минулих часів, які зникли в інших слов’янських мовах – аориста та перфекта
- подвійний придієслівний додаток: мене ме викат «мене звати»
- переказувальний спосіб дієслова, який вживається для передачі інформації від третьої особи.

Літературна мова сформувалася на середину XIX століття на базі північно-східних говірок. У XX столітті літературна мова зазнала значного впливу західних говірок, на території яких знаходиться столиця Болгарії — Софія. Писемність – на основі кирилиці. Найдавніші писемні пам’ятки відносяться до X сторіччя (надпис царя Самуїла, 993 року).

## [ред.] Приклад

    «Заповіт» Т.Г. Шевченка болгарською мовою:
    (переклад Димитра Методієва)
    -----
    Щом умра, ме погребете
    Нейде на могила
    Посред степите широки
    На Украйна мила,
    Та скалите над водата,
    Днепър и полята
    Да се виждат, да се чува,
    Как реве реката.
    ---
    Щом помъкне от Украйна
    Днепър към морето
    Кърви вражи – аз тогава
    Планини, полета
    Ще оставя, ще отида
    Чак при Бога в рая
    Да се моля. Дотогава
    Господ аз не зная.
    ---
    Погребете ме, станете,
    Прангите счупете,
    С вражи кърви свободата
    Щедро наръсете.
    И в семейството велико,
    Свободно и ново
    Не забравяйте, споменете
    И мен с добро слово.
    -----
    (Джерело: Т.Г.Шевченко,
    Заповіт мовами народів світу,
    К., «Наукова думка», 1989)

Отримано від "http://uk.wikipedia.org../../../%D0%B1/%D0%BE/%D0%BB/%D0%91%D0%BE%D0%BB%D0%B3%D0%B0%D1%80%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B0_%D0%BC%D0%BE%D0%B2%D0%B0.html"

Категорії: Слов'янські мови | Болгарія

##### Views

- Стаття
- Обговорення
- Поточна версія

##### Пошук

##### Іншими мовами

- Afrikaans
- العربية
- Asturianu
- Bosanski
- Български
- Català
- Česky
- Dansk
- Deutsch
- Ελληνικά
- English
- Esperanto
- Español
- Français
- 한국어
- Hrvatski
- Bahasa Indonesia
- Italiano
- עברית
- Kernewek
- Latina
- Latviešu
- Limburgs
- Magyar
- Македонски
- Bahasa Melayu
- Nederlands
- 日本語
- Norsk (nynorsk)
- Occitan
- Polski
- Português
- Română
- Русский
- Shqip
- Slovenčina
- Slovenščina
- Српски / Srpski
- Suomi
- Svenska
- Tagalog
- ไทย
- Türkçe
- 中文