Історія Японії - Вікіпедія

# Історія Японії

### Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

## [ред.] Доісторичний період

"Пламениста кераміка" доби Дзьомон

| Цю сторінку необхідно дописати чи вдосконалити. Саме Ви можете допомогти проекту, зробивши це! Цей шаблон також треба замінити на конкретніший

## [ред.] Стародавність

Будда Вайрочана з храму Тодайдзі у місті Нара, зведений у 751 р.

| Цю сторінку необхідно дописати чи вдосконалити. Саме Ви можете допомогти проекту, зробивши це! Цей шаблон також треба замінити на конкретніший

## [ред.] Середньовіччя

| Цю сторінку необхідно дописати чи вдосконалити. Саме Ви можете допомогти проекту, зробивши це! Цей шаблон також треба замінити на конкретніший

### [ред.] Період Едо

| Цю сторінку необхідно дописати чи вдосконалити. Саме Ви можете допомогти проекту, зробивши це! Цей шаблон також треба замінити на конкретніший

## [ред.] Новий час

[[Image:Satsuma-samurai-during-boshin-war-period.jpg|right|thumb|200px|Самураї з

| Цю сторінку необхідно дописати чи вдосконалити. Саме Ви можете допомогти проекту, зробивши це! Цей шаблон також треба замінити на конкретніший

### [ред.] Реформи періоду Мейдзі

Реформи періоду Мейдзі допомогли країні стати в ряд із найсильнішими країнами Європи та США, та вступити у гонку озброєнь та здобуття колоній. Головною метою реформ стало забезпечення стабільності режиму. Заради цього в 1869 р. був встановлений контроль над великими феодальними володіннями, а в 1871 р. їх взагалі ліквідували. Тим самим відкрився шлях до створення централізованої системи управління. З 1885 р. на її вершині знаходився кабінет міністрів. Дайме і самураї втратили свої права спадкових правителів, а також деякі соціальні привілеї.

Це призвело до ряду самурайських заколотів, найсерйозніший з яких очолив Сайго Такаморі в 1877 році в князівстві Сацума. Ці бунти, як і періодичні селянські повстання, були придушені новими поліцейськими силами та армією, що складалася вже з призовників. У 1889 р. була введена в дію конституція, яка надавала ряд прерогатив парламенту, але залишала реальну владу за кабінетом міністрів.

Уряд настирливо домагався втілення в життя свого плану модернізації. Відповідно до нього армія була реорганізована за західним зразком і отримала більш досконалі види озброєння. Вдалося створити сильний військово-морський флот. Значний прогрес спостерігався у справі поліпшення зв'язку, особливо телеграфного, і транспорту - почалося будівництво залізниць.

Перемоги у першій японсько-китайській війні (1894-1895) та японсько-російській війні (1904-1905) забезпечили домінування Японії у Східно-азійському регіоні. На 1910 році японці контролювали Корею, Тайвань та південь Сахалін. Наступного року були скасовані нерівноправні договори із країнами Заходу.

## [ред.] 20 століття

Початок 20 ст. ознаменувався встановленням "демократії Тайсьо". Японія вступила у першу світову війну на боці країн Антанти, що дало змогу посилити позиції країни в тихо-азійському регіоні. У 1920 році Японія приєдналася до Ліги Націй.

### [ред.] 1930-1945

Труднощі, викликані світовою економічною кризою, що спалахнула в 1930 р., сприяли хвилюванням серед населення. Патріотичні громади, що об'єднували правих радикалів і молодих офіцерів армії і флоту, розгорнули кампанію проти парламентської форми правління і "слабкої зовнішньої політики". У листопаді 1930 р. був застрелений прем'єр-міністр Хамагуті Юко. Інший прем'єр-міністр, Інукай Кі, був убитий під час невдалого заколоту в травні 1932 р. Третій дивом уник смерті в лютому 1936 р., коли війська під керівництвом екстремістськи налаштованих молодих офіцерів захопили центральну частину Токіо. Політична активність військових різко знизила авторитет партій і посилила вплив вищої командної ланки в армії. Японія взяла новий курс у міжнародних справах, першим проявом якого стало вторгнення Квантунської армії в Маньчжурію у вересні 1931 р. У 1932 р. ця китайська територія була перетворена на маріонеткову прояпонську державу Маньчжоу-Го. Японія полишила Лігу Націй через окупацію Маньчжурії у 1933.

У 1936 році японці підписали Антикомінтерновський пакт з Німеччиною, а у 1937 році Японія розпочала другу японську китайську війну. У 1940 році приєднались до країн Вісі.

Японський крейсер Ямато, найбільший військовий корабель у світі (1941)

Превентивний напад на США у 1941 році втягнув країну до другої світової війни, яка закінчилась поразкою для Японії. Спочатку японські війська діяли успішно і протягом кількох місяців розширили зону окупації до індійського кордону й австралійського узбережжя, поширюючи свій контроль на половину акваторій Тихого океану.

У червні 1942 р. передовий загін японських кораблів був зупинений біля атола Мідуей і після запеклої битви був змушений відступити. Починаючи з 1943 р. військово-морські операції під керівництвом американського адмірала Честера Німіца клином розділили центральну частину Тихого океану, що дозволило союзникам до середини літа 1944 р. зайняти Маріанські острови. Навесні 1945 р. була повернута Бірма, а захоплення Окінави стало прологом до розгрому японських збройних сил.

[[Image:Atomic cloud over Hiroshima.jpg|thumb|right|200px|Атомне бомбардування американцями міста Хіросіма, 6 серпня 1945 р.]] Внаслідок авіаційних нальотів були взагалі поранені приблизно 8 млн. людей і вбиті 2,5 млн. В серпні 1945 року американці провели атомне бомбардування міст Хіросіми і Нагасакі. 2 вересня країна капітулювала.

### [ред.] Після 1945 р.

Кінець війни ознаменувався окупацією Японії силами союзників - США та СРСР. У 1947 році, під тиском окупаційної американської влади була прийнята Конституція Японії, яка проголошувала принципи демократії, пацифізму та міжнародного співробітництва. У 1951 році уряд Японії підписав із США договір про мир та безпеку, вступивши до холодної війни на боці західних сил. Окупація основних островів архіпелагу силами американцями тривала до 1952. У 1972 році США передали Японії її колишні володіння на о. Окінава. З іншого боку, СРСР відмовився передавати окуповані його військами острови Курільської гряди та південну частину о. Сахалін.

За допомоги США, Японія змогла відбудувати свою економіку, яка з середини 1960-х років займає друге місце у світі за темпами зростання.

Будівля уряду Токіо, збудоване у 1991

У 1990-х роках країна увійшла до економічної кризи, з якої почала поступово виходити з середини 2000-х років. На початку 1990-х років Японія знаходилася на вершині процвітання і економічної могутності. Але азіатські сусіди, особливо Південна Корея і Тайвань (приклад яких наслідували Таїланд і Малайзія), перетворилися на великих виробників продукції з низькою собівартістю, включаючи телевізори, персональні комп'ютери й автомобілі, тобто тих самих товарів, які забезпечували успіх японському експорту з 1970-х до середини 1980-х років. Щоб пристосуватися до нових умов, японська промисловість зосередила зусилля на таких передових і технічно складних виробах, як оптичні засоби зв'язку, біотехнологія, телевізори з високою чіткістю зображення, суперкомп'ютери, чіпи з великим обсягом пам'яті, літаки і космічні транспортні засоби.

## [ред.] Відносини з Україною

Див. статтю Історія японсько-українських відносин

Отримано від "http://uk.wikipedia.org../../../%D1%96/%D1%81/%D1%82/%D0%86%D1%81%D1%82%D0%BE%D1%80%D1%96%D1%8F_%D0%AF%D0%BF%D0%BE%D0%BD%D1%96%D1%97_4829.html"

Категорії: Статті, які слід доробити | Історія Японії

##### Views

- Стаття
- Обговорення
- Поточна версія

##### Пошук

##### Іншими мовами

- العربية
- Česky
- Deutsch
- English
- Eesti
- Ελληνικά
- Español
- Esperanto
- Français
- Galego
- 한국어
- Italiano
- עברית
- Lietuvių
- Nederlands
- 日本語
- Norsk (bokmål)
- Polski
- Português
- Русский
- Simple English
- Slovenčina
- Suomi
- Svenska
- ไทย
- Tiếng Việt
- 中文