Арсенал (фільм) - Вікіпедія

# Арсенал (фільм)

### Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

Арсенал
"Січневе повстання в Києві у 1918 році"
Жанр | Історико-революційний
Режисер | Олександр Довженко
Продюсер |
Автор сценарію | Олександр Довженко

У головних
ролях

Семен Свашенко
Амвросій Бучма
Дмітрій Ердман
Сєрґєй Пєтров]]
Микола Кучинський
Микола Надемський

Оператор | Данило Демуцький
Композитор | Ігор Белза
Кінокомпанія | ВУФКУ (Одеса), відновл. «Мосфільм», 1972 р.
Тривалість | 93 хв.
Бюджет |
Країна | СРСР
Рік | 1929
IMDb | ID

Арсенал, художній кінофільм (німий)

Режисер: Олександр Довженко
Сценарист: Олександр Довженко
Оператор: Данило Демуцький
Художники: Вадим Меллер, Йосип Шпінель
Композитор: Ігор Белза
Композитор відновлення: В'ячеслав Овчінніков

Актори:

- Семен Свашенко - Тимош
- Амвросій Бучма – німецький солдат, якого вбито звеселяючим газом
- Дмітрій Ердман – німецький офіцер
- Сєрґєй Пєтров – німецький солдат
- Микола Кучинський
- Микола Надемський
- Георгій Хорьков – солдат Червоної Армії
- М. Міхайловський - націоналіст
- А. Євдаков - цар Микола ІІ
- О. Мерлатті
- Лучано Альбертіні - Рафаель
- Петро Масоха
- Т.Вагнер
- Борис Загорський

Кіностудія: ВУФКУ (Одеса), відновл. «Мосфільм», 1972 р.
Країна: CРСР
Рік: 1929

Третій повнометражний фільм Олександра Довженка. Це революційна епопея, кінопоема, в основі сюжету якої лежить трагедія національної поразки й робітниче повстання на київському заводі «Арсенал» проти Центральної Ради та військ УНР в січні 1918 року. У 1925 році на Одеській кіностудії Лесем Курбасом був поставлений фільм «Арсенальці». Через два роки О.Довженко створив свій фільм на ту ж тему на основі сценарію, наданого ВУФКУ учасником подій М.Патлахом під заголовком «Січневе повстання в Києві 1918 року» (сценарій був драматургічно перероблений Довженком).

У трактовці подій фільм виявився неоднозначним. Одні вважали його поступкою владі, яка не припиняла звинувачувати Довженка в націоналізмі, особливо після виходу фільму «Звенигора». Інші вважали картину непрямим закидом націоналістам у тому, що вони втратили Україну, адже сам Довженко був свідком боїв за взяття столиці різними військами, як рядовий Української національної армії. Про події він розповідає з великою достовірністю та щирістю, від чого цей стовідсотково більшовицькій твір не втрачає відчуття щеми автора за втраченим.

Юрій Лавриненко в своїй книзі «Розстріляне Відродження» про цю роботу Довженка пише так:

> «Щоб уможливити собі дальшу працю в кіно, Довженко мусив зробити у другому своєму фільмі «Арсенал» (1929) політичну концесію Москві, змалювавши повстання проти Центральної Ради, яку Довженко сам же і захищав у 1917-18 роках. Ця концесія, як видно це і з натяку в його «Автобіографії», завдала йому «великого болю». А проте Довженко показав красномовними експресіоністичними засобами красу і силу української людини, що невмируще стоїть в осередді самої смерті».

«Арсенал» вважають одним з найвидатніших експресіоністських фільмів українського кіно. Серед усіх картин режисера він—найбагатший на кінематографічні знахідки: пряме авторське втручання у події, провокація глядача, психологічні паузи. Такою ж знахідкою була й праця з запрошеними неакторами. Режисер спілкується особисто з кожним, він провокує і робить так, що неактор забуває про камеру, і не грає, а діє. На роль головного героя Тимоша, червоного робітника заводу, Довженко запрошує Семена Свашенка, який грав раніше у «Арсенальцях» Леся Курбаса. Кінцевою сценою, де обстріляний і, напевне, загиблий герой наступає на ворогів далі й далі, Тимош нагадував Олексу Довбуша, від якого відскакували кулі. Саме цей кадр спонукав до внесення героїчного робітника до списку більшовицьких невмирущих ідолів та спровокував думку, нібито Довженко є найбільш комуністичним з усіх радянських режисерів.

Фільм вийшов на екрани Києва 25 лютого 1929 року, на московські — 26 березня того ж року. Під час Тижня української культури у Москві Довженко заявить, що це його перебування у Москві він «сприймає як нагоду перевірити свою мистецьку працю на відповідність діючим методам», маючи на увазі, звичайно, диктат комуністичної партії, яка намагається відібрати в українського кіно будь-яку національну складову. Але вже у 1935 р. О.Довженко заявить, що знімаючи фільми «він ставив собі мету громити український шовінізм і прославляти робочий клас».

«Арсенал» викликав схвальні відгуки у США та був запущений у невеликій кількості до західноєвропейського кінопрокату, але у скороченій на 150 метрів версії (Прага та Берлін).

## [ред.] Джерело інформації

- Кіноколо
- Госейко Л., "Історія українського кінематографа. 1896 - 1995", К.: КINO-КОЛО, 2005 р. ISBN 966-8864-00-Х.

Отримано від "http://uk.wikipedia.org../../../%D0%B0/%D1%80/%D1%81/%D0%90%D1%80%D1%81%D0%B5%D0%BD%D0%B0%D0%BB_%28%D1%84%D1%96%D0%BB%D1%8C%D0%BC%29.html"

Категорія: Українські фільми

##### Views

- Стаття
- Обговорення
- Поточна версія

##### Пошук