# Anafora

### Izvor: Wikipedija

Anafora (grč. ἀναφορά, anaphora = nositi natrag) glasovna je figura kojom se ponavljaju riječi na početku dvaju ili više stihova.

## [uredi] Primjeri anafore

- Ivo Andrić, „Jadni nemir”

> mi zalud zidamo toranj do neba
> mi zalud skidamo Boga sa neba
> mi zalud silazimo u srce zemlji
> mi zalud gazimo crva pod zemljom

- Tin Ujević, „Svakidašnja jadikovka”

> I nema sestre ni brata
> I nema oca ni majke
> I nema drage ni druga

- Dragutin Domjanić, „Bele rože”

> Kad si Ti znala čez oblok pogledet,
> Kak da su rože oživele bele,
> Kak da su dobre Ti dragale ruke,
> Kak da su k Tebi privinut se štele.

- Antun Gustav Matoš, „Samotna ljubav”

> - Ljubav nije sreća! - znaš li kad mi reče?
> - Ljubav, to je rana, i ta rana peče,
> - Ljubav boli, boli, kao život boli

- Antun Gustav Matoš, „Lakrdijaš”

> Teško je kad imaš mnogo duha,
> Još je teže kada nemaš kruha;
> Teško sluhu kada je bez uha,
> Teško uhu kada je bez sluha.

- Ivan Bunić Vučić, „Ljubav draga mene stavi”

> Jedna i druga mene mami,
> Jedna i druga meni omili.
> Jedna zlatnijem svojijem prami

Dobavljeno iz "http://hr.wikipedia.org../../../a/n/a/Anafora.html"

Kategorija: Figure dikcije

##### Views

- Članak
- Razgovor
- Trenutna inačica

##### Traži

##### Drugi jezici

- Deutsch
- English
- Español
- Français
- Galego
- Íslenska
- Italiano
- עברית
- Magyar
- ‪Norsk (bokmål)‬
- Português
- Русский
- Slovenčina
- Svenska
- Tagalog