Abdulazizs - Vikipēdija

# Abdulazizs

### Vikipēdijas raksts

Abdulazizs
Padišahs un visu ticīgo Kalifs
Valdīšana | 1861. gada 25. jūnijs – 1876. gada 30. maijs
Investitūra | 1861. gada 25. jūnijs
Priekštecis | Abdulmedžids I
Pēctecis | Murads V
Pilns vārds | عبد العزيز [abdal alaziz] Abdals al Azizs

Tituli

Sultāns Hans
Padišahs
Abu Zemju un Abu Jūru Hākans
Osmaņu nama valdnieks
Sultānu Sultāns
Hanu Hans
Visu ticīgo Kalifs un Visuma Kunga pravieša pēctecis
Imperators

Dzimš. datums | 1830. gada 9. februāris
| Konstantinopole
Miršanas dat. | 1876. gada 4. jūnijs
| Konstantinopole
Apglabāts (-a) | Konstantinopole

Atvases

dēli:
Jusufs Izzeddins
Mahmuds Dželaleddins
Abdulmedžids II
Ševkets
Sejfeddins
meitas:
Saliha
Nazime
Esma
Emine
Munire

Dinastija | Osmaņu dinastija Osmaņu kalifāts
Tēvs | Mahmuds II
Māte | Pertevinjala Māte Sultāne

Abdulazizs (Osmaņu turku valodā: عبد العزيز, turku valodā: Abdülâziz [abdyl a:ziz]) (1830. gada 9. februāris – 1876. gada 4. jūnijs), Osmaņu impērijas 32. sultāns (1861. gada 25. jūnijs – 1876. gada 30. maijs), sultāna Mahmuda II dēls. Troni ieņēma pēc sava brāļa Abdulmedžida I.

Neskatoties uz to, ka Abdulazizs bija guvis tikai Osmaņu izglītību, viņš bija ļoti ieinteresēts rietumu materiālās izaugsmes aprīnotājs. Viņš, tāpat kā pārējie Osmaņu nama locekļi, bija dzejnieks un klasiskās mūzikas komponists. Daļa no viņa kompozīcijām ievietotas Londonas Osmaņu galma mūzikas akadēmijas krājumā „Eiropas mūzika Osmaņu galmā”.

No 1861. līdz 1871. gadam turpinājās viņa brāļa valdīšanas laikā aizsāktās Tanzimata reformas un tās vadīja viņa ministri Fuats pašā un Ali pašā. 1864. gadā tika izveidoti jauni administratīvie iedalījumi – vijaleti un 1868. gadā tika izveidota Valsts padome. Pēc Francijas iekārtas parauga tika reorganizēta izglītības sistēma un 1861. gadā jaunā iekārtā turpināja darbu Konstantinopoles (tag. Stambula) universitāte. Abdulazizs rūpējās par labām attiecībām gan ar Franciju, gan Lielbritāniju un 1867. gadā bija pirmais Osmaņu sultāns, kas apmeklējis Eiropu. Šajā ceļojumā viņš apmeklēja Angliju, kur viņam karaliene Viktorija piešķīra Gārtera ordeņa bruņinieka pakāpi un viņam par godu tika sarīkota Karaliskās kara flotes parāde, kuru vēroja arī Ēģiptes kedive Ismails. Sultāns ceļoja ar privāto dzelzceļa vagonu, kurš tagad atrodas Stambulā, Rahmi M. Koča muzejā. 1869. gadā viņu Konstantinopolē apmeklēja Francijas imperatore Eižēnija un citi monarhi, kas devās ceļā uz Suecas kanāla atklāšanu. Stambulu divas reizes apmeklēja arī britu troņmantnieks, vēlākais Lielbritānijas karalis Edvards VII.

1871. gadā abi ministri – Ali pašā un Fuats pašā – bija miruši un Franciju, kas bija viņam paraugs rietumu kultūrai, bija iekarojusi Vācija. Draudzības meklējumos viņš vērsās pie Krievijas, jo Balkānos nerimās nemieri. Kad, 1876. gadā, sacelšanās vilnis no Bosnijas un Hercegovinas bija pārsviedies uz Bulgāriju, sāka nostiprināties uzskats, ka Krievija kūda un mudina nemierniekus gāzt pastāvošo valsts iekārtu. 1873. gada neraža, pieaugošie valsts parādi, milzīgie tēriņi kara flotei un arvien jaunu piļu celšana izraisīja neapmierinātību iedzīvotāju vidū. Šādu apstākļu iespaidoti, ministri nolēma gāzt Abdulazizu no troņa un pēc gāšanas viņš mira. Tiek uzskatīts, ka nāves cēlonis bija pašnāvība.

Lielākais Abdulaziza panākums bija Osmaņu kara flotes modernizācija. 1875. gadā Osmaņu impērijas flotei bija 21 kaujas kuģi un 173 citi kara kuģi un flote līdz ar to bija trešā lielākā flote pasaulē pēc Lielbritānijas un Francijas flotes.

Abdulazizs arī izveidoja pirmo Osmaņu dzelzceļa sistēmu un Stambulā tika uzbūvēta slavenā Sirkedži dzelzceļa stacija, kas bija „Orient Express” galapunkts.

Londonas, Parīzes un Vīnes ietekmē viņš nodibināja Stambulas arheoloģijas muzeju.

Abdulazizam bija desmit bērni:

1. princis Jusufs Izzeddins (1857–1916);
2. princese Saliha, Kurta Ismaila pašā sieva (1862–1941);
3. princis šehzade efendi Mahmuds Dželaleddins (1862–1888);
4. princese Nazime, Halita pašā sieva (1866–1947);
5. princis Abdulmedžids II (1868–1944);
6. princis Ševkets (1872–1899);
7. princese sultāne Esma (1873–1899);
8. princis Sejfeddins (1874–1927);
9. princese Emine, Mehmeta beja sieva (1874–1920);
10. princese sultāne Munire (1877–1877).

| Šis ar Osmaņu impēriju saistītais raksts ir nepilnīgs. Jūs varat dot savu ieguldījumu Vikipēdijā, papildinot to.

Saturs iegūts no "http://lv.wikipedia.org../../../a/b/d/Abdulazizs.html"

Kategorija: Nepabeigti raksti par Osmaņu impēriju

##### Views

- Raksts
- Diskusija
- Pašreizējā versija

##### Meklēt

##### Citās valodās

- العربية
- Bosanski
- Български
- Deutsch
- English
- Esperanto
- Français
- Hrvatski
- Bahasa Indonesia
- Italiano
- Magyar
- Nederlands
- 日本語
- Polski
- Português
- Русский
- Српски / Srpski
- Svenska
- Türkçe
- 中文