Apvienotā Karaliste - Vikipēdija

# Apvienotā Karaliste

### Vikipēdijas raksts

United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland

(Par karogu) | (Par ģerboni)

Valsts valoda | nav, faktiski angļu valoda
Galvaspilsēta | Londona
Lielākās pilsētas | Londona Birmingema Glāzgova
Monarhs | Elizabete II
Premjerministrs | Gordons Brauns
Platība | 244 820 km²
Iedzīvotāju skaits - Kopā - blīvums | 60 094 648 249/km²
Nodibināšanās | 1801.gadā
Valūta | sterliņu mārciņa/GBP
Laika zona | UTC +0
Valsts himna | God Save the Queen
Interneta domēns | .UK
Starptautiskais tālsarunu kods | +44

Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, pazīstama arī kā Lielbritānija un Apvienotā Karaliste, ir valsts Rietumeiropā, Eiropas Savienības un NATO dalībvalsts. Apvienotā Karaliste sastāv no četrām daļām - Anglijas, Velsas, Skotijas un Ziemeļīrijas.

## [izmainīt šo sadaļu] Apvienotās Karalistes vēsture

## [izmainīt šo sadaļu] Lielbritānija

### [izmainīt šo sadaļu] Lielbritānija pirms XVIII gs.

Situācija Britu salās pēc Romas impērijas sabrukuma attīstījās atšķirīgāk nekā kontinentālajā Eiropā. Britānijā 5.-6. gadsimtā no austrumiem iebruka angli un sakši, kā arī īru ciltis no rietumiem. Cīņa par dominanci šeit bija īpaši nežēlīga, jo īri un anglosakši piederēja pie dažādām etniskām grupām. Tā, īri bija ķelti, turpretī angli un sakši bija ģermāņu ciltis. Tomēr, viņiem visiem bija viena būtiska kopīga iezīme. Proti, šīs tautas nekad nebija cēlušas pilsētas, jo nodarbojās galvenokārt ar lauksaimniecību. Tomēr tām bija arī sava samērā sarežģīta likumdošana, kas balstījās pārsvarā uz tradīcijām. Šo cilšu priekšgalā parasti bija virsaiši un vara tika nodota pa dinastijas līniju.

Septītajā gadsimtā Britānijā pakāpeniski izplatījās kristietība. Angļu baznīca jau no paša sākuma cieši pieslējās Romas katoļu baznīcai. Tomēr tas nepalīdzēja apvienot daudzās Britānijas nelielās karaļvalstis vienā lielā valstī - līdz pat astotā gadsimta beigām Britānija bija politiski un teritoriāli sašķelta. Neskatoties uz to, pateicoties dabīgai izolētībai, tai izdevās izvairīties no pakļaušanas citām valstīm un lēnā vietējo cilšu integrācijas procesā pakāpeniski veidojās savdabīga britu sabiedrība un tās politekonomiskā struktūra.

Lielākās briesmas, kas apdraudēja agrīno Britāniju no ārienes bija dāņu vikingi. Tāpat kā visur citur vikingi, dāņi veiksmīgi izmantoja savas priekšrocības - labi būvētus, izturīgus kuģus, ar kuriem viņi devās pa upēm tālu zemes iekšienē un negaidīti uzbruka. Pat ja vikingi sastapās ar nopietnu pretestību, ar kuģu palīdzību viņi parasti atkāpās tā arī paliekot nesodīti.

Dāņi iebruka Britānijā to pašu iemeslu dēļ kā Gallijā - laupīšanas nolūkos un lai iegūtu zemi. Pēdējais iemesls, iespējams, bija saistīts ar pārapdzīvotību un zemes trūkumu pašā Dānijā. Iegūstot zemi, dāņi tajā būvēja nocietinājumus, kurus izmantoja turpmākajiem reidiem tālāk iekšzemē. Tā viņi drīz sagrāba visu Anglijas austrumu daļu.

Tomēr, iegūstot vietējiem iedzīvotājiem atņemto zemi un apmetoties uz tās, dāņi zaudēja galvenās savas priekšrocības - ātrs, negaidīts uzbrukums un tikpat ātra atkāpšanās ar salaupīto. Paliekot uz ieņemtās zemes, vikingi paši kļuva par negaidītu uzbrukumu objektiem. Visaktīvākais šādu uzbrukumu organizētājs bija Veseksas karalis Alfrēds Lielais, bet vēlāk arī viņa dēli.

Cīņas ar dāņiem turpinājās vēl pēc Alfrēda nāves, līdz 10. gadsimta vidū viņi bija gandrīz visur sakauti. Pēdējais skandināvu Jorkas karalis tika gāzts 954.g. Pēc tam īsā laikā vēl palikušie dāņi tika pilnībā asimilēti, bet Anglija kļuva par vienotu valsti.

Tas tomēr nenozīmēja, ka šis ir stāsts ar laimīgām beigām. Cīņas ar dāņiem vēl turpinājās, bet pavisam citā kvalitātē un citu iznākumu. Līdzīgi kā Anglijā, arī Skandināvijā norisinājās pakāpenisks varas centralizācijas process, veidojās arvien vairāk valstiskuma elementu, kā rezultātā daudzo cilšu vadoņu vietā varu bija nostiprinājuši ierobežots loks Dānijas un Norvēģijas karaļu un prinču. Tagad citu zemju iekarojumi varēja atsākties jau daudz organizētākā līmenī. Tas arī tika darīts, atsākot uzbrukumus Anglijai 980.g. Šoreiz tas bija vēl bīstamāk, jo uzbrucēji vairs nebija atsevišķas jūras laupītāju bandas, kādi pēc būtības bija vikingi un, kuriem sirojumi faktiski bija „privāts bizness”. Jaunie iebrucēji bija vairāk vai mazāk organizēts karaspēks, tā militārajām kampaņām jau bija mērķtiecīgs, profesionāls raksturs. Panākumi neizpalika un Anglija dāņu karali Knutu (Kanutu) Lielo (994/995-1035) bija spiesta 1016.g. atzīt arī par savu karali.

Tomēr dāņu-angļu-norvēģu impērija nebija stabila - pārāk atšķirīgas izrādījās šīs valstis. Tādēļ impērija pastāvēja tikai Knuta Lielā dzīves laikā, bet pēc viņa nāves 1035.g. tā tika sadalīta starp viņa dēliem un pakāpeniski izjuka. Vara Anglijā beigu beigās atkal atgriezās angļu izcelsmes karaļu rokās un vikingu laiks aizgāja vēsturē.

Smagas, ilgstošas cīņas Britu salās notika arī starp vikingiem un ķeltiem. Īrijā ķelti aizstāvējās pret uzbrukumiem no vikingu cietokšņiem, ko tie bija sabūvējuši gar jūras piekrasti. Cīņas bija gadsimtu ilgas, līdz 11. gadsimta sākumā ķelti ņēma virsroku un vikingiem Īrija bija jāatstāj. Pēc šīs uzvaras Īriju 150 gadus netraucēja nekādi ārējie ienaidnieki. Šajā laikā pakāpeniski sāka izkristalizēties politekonomiskā varas sistēma. Nepārtrauktu ķīviņu pārņemto klanu vietā varu arvien vairāk pārņēma to veidotās asamblejas. Izplatoties rakstībai, sāka veidoties rakstīta likumdošanas sistēma un attīstīties administratīvā prakse. Ievēlēti vai iecelti tiesneši sāka strīdu lietās pieņemt spriedumus uz likumu pamata, tādējādi aizstājot to atrisināšanu ar ieroču palīdzību. Arvien lielāku ietekmi ķeltu sabiedrībā sāka iegūt arī monoteisms, institucionalizējās un nostiprinājās baznīcas loma. Tāpat kā citās tautās, arī ķeltu sabiedrībā kristietība arvien vairāk kļuva par zināšanu, uzvedības un rīcības normu pamatu agrāko mežonīgo tradīciju vietā.

Arī Velsas ķeltiem nācās izcīnīt smagas cīņas vienlaicīgi divās frontēs – ar vikingiem, kuri bija nocietinājušies jūras piekrastē un angļiem, kuri izdarīja nepārtrauktu spiedienu no iekšzemes puses. Turklāt, kopš 8. gadsimta viņi bija atšķelti no citām radniecīgām ķeltu ciltīm Stresklaidā un Kornvalā.

Nepārtrauktas, gadsimtiem ilgas cīņas, kuras aizsākās vēl romiešu laikos, risinājās arī Britu salu ziemeļu daļā starp gēliem, skotiem, piktiem, brigantiem un vikingiem, līdz 9. gadsimta vidū tur izveidojās vienota karaļvalsts – Skotija. Šo cīņu gaisotne atspoguļojusies daudzās romantiskās un traģiskās teiksmās, leģendās, kā arī viduslaiku un mūsdienu literatūrā, sākot jau ar Šekspīra Makbetu, līdz pat pēdējo gadu filmu scenārijiem.

### [izmainīt šo sadaļu] XVIII gs. un vēlāk

Nozīmīgākais notikums Britu salās viduslaiku noslēguma fāzē, bija Apvienotās Karalistes proklamēšana 1707. gadā, kad tika parakstīti apvienošanās līgumi (angl. Acts of Union) starp Angliju un Skotiju. Saskaņā ar šo līgumu starp abām agrāk neatkarīgajām karalistēm tika noteikta brīva tirdzniecība. Skotija saglabāja tiesības uz savu likumdošanu daudzās jomās, kā arī savu parlamaentu un neatkarīgu presbiteriāņu baznīcu. Turklāt Anglija bija apņēmusies segt Skotijas parādus, kuri apvienošanās brīdī bija milzīgi.

Šo formālo aktu dziļākā būtība bija jaunas Eiropas nācijas izveidošanās - briti. Lai gan kā angļi, tā arī skoti saglabāja savas senās tradīcijas un daudzas naconālās īpatnības līdz pat mūsdienām, šī apvienošanās pavēra ceļu Apvienotās Karalistes kļūšanai par vienu no spēcīgākajām pasaules impērijām.

Neskatoties uz dramatiskiem reliģiskiem, dinastiskiem, starptautiskiem un konstitucionāliem konfliktiem, XVIII gs. sākumā konsolidējās arī divi galvenie konkurējošie Apvienotās Karalistes politiskie spēki - vīgi (angl.-Whigs) un toriji (angl.-Tories). Tās abas nebūtu korekti apzīmēt par politiskām partijām mūsdienu izpratnē, drīzāk par politiskiem virzieniem. Tā, vīgi aizstāvēja konstitucionālo monarhiju, kā Lielbritānijas valstiskuma formu. Savukārt toriji iestājās par konsekventu absolūto monarhiju. No reliģiskās piederības viedokļa vīgi pārsvarā bija konsekventi protestantisma piekritēji. Toriji bija ciešāk saistīti ar anglikāņu baznīcu, kura apvienoja gan protestantu, gan arī katoļu baznīcas tradīcijas.

Ilgstošas politiskās cīņas rezultātā, kur neizpalika arī militārie konflikti, vīgi pakāpeniski guva virsroku pār torijiem. Arī varas centrs līdz ar to pakāpeniski no karaļa galma nosliecās uz parlamenta pusi.

## [izmainīt šo sadaļu] Skat. arī

- Apvienotās Karalistes pilsētu uzskaitījums
- Vietas Lielbritānijā UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā

## [izmainīt šo sadaļu] Ārējās saites

Anglijas un Skotijas apvienošanās

| Šis ar ģeogrāfiju saistītais raksts ir nepilnīgs. Jūs varat dot savu ieguldījumu Vikipēdijā, papildinot to.

Saturs iegūts no "http://lv.wikipedia.org../../../a/p/v/Apvienot%C4%81_Karaliste_74c3.html"

Kategorijas: Nepabeigti raksti par ģeogrāfiju | Eiropas valstis | Monarhijas | Apvienotā Karaliste

##### Views

- Raksts
- Diskusija
- Pašreizējā versija

##### Meklēt

##### Citās valodās

- Afrikaans
- Alemannisch
- አማርኛ
- Aragonés
- Anglo Saxon
- العربية
- ܐܪܡܝܐ
- Asturianu
- Azərbaycan
- Boarisch
- Žemaitėška
- Беларуская
- Беларуская (тарашкевіца)
- Български
- বাংলা
- Brezhoneg
- Bosanski
- Català
- Mìng-dĕ̤ng-ngṳ̄
- Cebuano
- Corsu
- Česky
- Словѣньскъ
- Чăвашла
- Cymraeg
- Dansk
- Deutsch
- Zazaki
- Ελληνικά
- English
- Esperanto
- Español
- Eesti
- Euskara
- فارسی
- Suomi
- Võro
- Føroyskt
- Français
- Arpetan
- Furlan
- Frysk
- Gaeilge
- Gàidhlig
- Galego
- Gaelg
- Hak-kâ-fa
- עברית
- हिन्दी
- Hrvatski
- Hornjoserbsce
- Kreyòl ayisyen
- Magyar
- Հայերեն
- Interlingua
- Bahasa Indonesia
- Ilokano
- Ido
- Íslenska
- Italiano
- 日本語
- Lojban
- ქართული
- Taqbaylit
- Қазақша
- 한국어
- Kurdî / كوردی
- Kernewek
- Latina
- Lëtzebuergesch
- Limburgs
- Líguru
- Lingála
- Lietuvių
- Māori
- Македонски
- മലയാളം
- Bahasa Melayu
- Malti
- Nahuatl
- Plattdüütsch
- Nedersaksisch
- नेपाली
- Nederlands
- ‪Norsk (nynorsk)‬
- ‪Norsk (bokmål)‬
- Nouormand
- Occitan
- Иронау
- Kapampangan
- Polski
- Piemontèis
- پښتو
- Português
- Runa Simi
- Rumantsch
- Romani
- Română
- Armãneashce
- Русский
- Sicilianu
- Scots
- Srpskohrvatski / Српскохрватски
- Simple English
- Slovenčina
- Slovenščina
- Shqip
- Српски / Srpski
- Svenska
- தமிழ்
- Tetun
- Тоҷикӣ
- ไทย
- Tagalog
- Tok Pisin
- Türkçe
- Reo Mā`ohi
- Удмурт
- Українська
- اردو
- O'zbek
- Vèneto
- Tiếng Việt
- West-Vlams
- Volapük
- 吴语
- ייִדיש
- 中文
- 古文 / 文言文
- Bân-lâm-gú
- 粵語