Armand Lunèl - Wikipèdia

# Armand Lunèl

### Un article de Wikipèdia, l'enciclopèdia liura.

Armand Lunèl es un escriveire occitan, provençau, de lenga francesa.

## [Modificar] Biografia

Nasquèt lo 10 de junh 1892 a Ais de Provença dins una familha josieva presenta dempuei mai d'una generacion en Provença. Fuguèt ensenhaire a l'universitat de Mónegue. Recebèt lo primier prèmi Renaudot en 1926 per son roman Nicolo-Peccavi e lo Grand Prèmi Gobert en 1976 per Juifs du Languedoc, de la Provence et des États français du Pape. Amic d'enfança dau compositor Dàrius Milhaud, escriguèt lei librets de seis opèras, Les malheurs d’Orphée (1924) e Esther de Carpentras (1938).

Es lo darrier locutor conegut dau shuadit (o judeoprovençau). Se considèra que la data de la desparicion d'aquela varietat d'occitan es la data de sa mòrt. Defuntèt en 1977.

## [Modificar] Bibliografia

- L'imagerie du cordier, La Nouvelle Revue Française, París, 1924.
- Nicolo-Peccavi ou L'affaire Dreyfus à Carpentras, Gallimard, París, 1926.
- Le balai de sorcière, Gallimard, París, 1935.
- Jérusalem à Carpentras, Gallimard, 1937.
- Les amandes d'Aix, Gallimard, París, 1949.
- La belle à la fontaine, A. Fayard, París, 1959.
- J'ai vu vivre la Provence, A. Fayard, París, 1962.
- Juifs du Languedoc, de la Provence et des États français du Pape, Albin Michel, París, 1975.
- Les chemins de mon judaïsme et divers inédits, presentat per Georges Jessula, L'Harmattan, París, 1993.

Recuperat(ada) de "http://oc.wikipedia.org../../../a/r/m/Armand_Lun%C3%A8l_f19b.html"

Categorias: Escrivan francés • Escrivan provençau • Escrivan occitan

##### Views

- Article
- Discussion
- Version actuala

##### Recercar

##### Autras lengas

- English
- Español
- Français
- 日本語